ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/2642/26
Провадження № 3/947/699/26

19.03.2026 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 561459 від 07.01.2026 року) –

ВСТАНОВИВ:

07.01.2026 року о 20:00 год., за адресою: м. Одеса, вул. Довга, біля будинку № 96, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, після чого відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.
За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Захисник Клочко С.І., заперечував проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, посилаючись на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, недоведеність факту керування транспортним засобом, недопустимість та недостатність доказів, а також на показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких автомобілем керувала інша особа, а ОСОБА_1 у зазначений час водієм не був.
Суд відхиляє наведені доводи як необґрунтовані, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, для наявності складу правопорушення достатнім є встановлення факту керування транспортним засобом та відмови особи від проходження відповідного огляду.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №561459 від 07.01.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції як водій транспортного засобу, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та мови, після чого відмовився від проходження огляду як за допомогою технічних засобів, так і у спеціалізованому медичному закладі.
Зазначений протокол складено уповноваженою службовою особою у межах її компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відповідно до ст.251 КУпАП є належним і допустимим доказом. Будь-яких об`єктивних даних про істотні порушення порядку його складання судом не встановлено, а стороною захисту таких порушень належними доказами не доведено.
Сам по собі факт заперечення ОСОБА_1 своєї вини та посилання захисту на відсутність інших доказів керування транспортним засобом не спростовує зафіксованих у протоколі обставин, оскільки закон не пов`язує можливість доведення вини виключно з наявністю певного виду доказів, а передбачає оцінку всієї їх сукупності.
Посилання сторони захисту на практику Європейського суду з прав людини та стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не змінюють висновку суду, оскільки у даній справі сукупність доказів є внутрішньо узгодженою, логічною та достатньою для висновку про винуватість особи, а будь-яких обґрунтованих сумнівів, які не можуть бути усунуті, судом не встановлено.
Із письмових заяв свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони стверджують про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та вказують, що автомобілем керувала інша особа.
Свідок ОСОБА_2 зазначила, що саме вона керувала автомобілем, здійснила маневр паркування та допустила наїзд на сміттєвий бак, після чого залишила транспортний засіб та поїхала додому, а ОСОБА_1 автомобілем не керував.
Свідок ОСОБА_3 також вказав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у той вечір, а поліція, на його думку, помилково пов`язала останнього з подією.
Суд оцінює наведені показання критично, оскільки вони не підтверджуються жодними об`єктивними доказами, є узгодженими між собою та походять від осіб, які перебувають у близьких особистих відносинах із ОСОБА_1 , що може свідчити про їх заінтересованість у результаті розгляду справи.
Крім того, викладена свідками версія подій не узгоджується з матеріалами справи, зокрема з протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано безпосереднє сприйняття працівниками поліції ОСОБА_1 як водія транспортного засобу та його подальшу відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Суд також враховує, що саме поведінка ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, а саме відмова від проходження огляду, свідчить про наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від подальших пояснень сторони захисту.
За таких обставин суд приходить до висновку, що показання свідків не спростовують встановлених обставин справи та не можуть бути покладені в основу виправдання особи.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належними, допустимими та достатніми доказами.
У діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, який полягає у відмові водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при наявності відповідних ознак такого сп`яніння.
Таким чином, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», судовий збір стягується із особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з особи, що притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665, 60 грн.
Судове рішення було виготовлено та направлено до Єдиного державного реєстру судових рішень із затримкою. Це зумовлено систематичними відключеннями електроенергії, спричиненими повномасштабною збройною агресією рф проти України, а також необхідністю забезпечення розумного балансу між терміновістю розгляду невідкладних судових справ та дотриманням процедур, передбачених законодавством.
На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнути ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2026 року, що складає 665, 60 (шістсот шістдесят п`ять) гривень (шістдесят) копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси    Іванчук В. М.