Провадження №2/522/1025/26
Справа №420/12004/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року         м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси
у складі: судді Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання Юрченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
21 квітня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із вимогами:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області, оформлену рішенням від 27.02.2025 року за № 061170 у виплаті нарахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 420/14987/23 недоотриманої за життя суми пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 ;
- стягнути з ГУ ПФУ в Одеській області недоотриману за життя пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року по справі № 420/14987/23.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 у справі №420/14987/23 з ГУ ПФУ в Одеській області стягнуто на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,61 грн та зобов`язано зробити перерахунок т виплату пенсії на підставі довідки Одеського обласного ТЦК від 18.01.2023 №ЮО61170, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.04.2019. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 і позивачка ОСОБА_1 , як дружина померлого прийняла спадщину. 14.02.2025 позивач звернулася із заявою до відповідача та просила здійснити виплату сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , однак відповідач листом від 27.02.2025 відмовив у виплаті коштів. Позивачка не погоджується з такою відмовою у зв`язку з чим звертається до суду з цим позовом. Позивач вказує, що вона як дружина померлого та особа, яка забезпечується пенсією у зв`язку з втратою годувальника, може реалізувати своє права на неодержану за життя пенсію годувальника.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 відкрито провадження у справі.
До Одеського окружного адміністративного суду 12.05.2025 надійшов відзив представника ГУ ПФУ в Одеській області – Магіс О.О., згідно якого позов вважає необґрунтованим, адже пенсія не входить до складу спадщини.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 року у задоволенні позову – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Позивача звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в результаті розгляду якої постановою П`ятого апеляційного суду від 27.11.2025 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії закрито. Роз`яснено позивачу, що протягом десяти днів з дня отримання повного тексту даної постанови він має право звернутись до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією для розгляду в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2025 заяву адвоката Родіонова Артема Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Справу №420/12004/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії направлено на розгляд за встановленою юрисдикцією до Приморського районного суду міста Одеси.
Справа 12.12.2025 надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 справа передана 15.12.2025 судді Бондарю В.Я.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15.12.2025 справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 21.01.2026.
До суду 30.12.2025 надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі представника Нестерук К.О., яким відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування відзиву зазначено, що виплата нарахованої доплати пенсії по справах №420/10605/21 в сумі 1 828,11 грн та №420/9199/21 в сумі 83 237,14 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України. Відсутні докази того, що ОСОБА_1 є правонаступником померлого ОСОБА_2 щодо отримання невиплачених за життя коштів. Вважає, що питання щодо суми, розрахованої на виконання рішення суду по справах №420/4987/23 в сумі 342 363,69 грн можливо буде розглянути лише за наявності судового рішення на користь правонаступника. 
До суду 05.01.2026 надійшла заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – Гончаренко О.С. у якій повідомлено, що заборгованість за рішенням по справі №420/14987/23 Головним управлінням не виплачена.
До суду 08.01.2026 надійшла відповідь на відзив від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 у якій вказує, що позивач підпадає під категорію осіб, які мають право на отримання пенсії, у зв`язку зі смертю пенсіонера, адже померлий ОСОБА_2 є її чоловіком з яким вона проживала разом. Нарахована пенсія на виконання рішення суду входить до складу спадщини.
Розгляд справи у судовому засіданні 21.01.2026 відкладено на 09.03.2026 у зв`язку з задоволенням однойменного клопотання представника позивача Родіонова А.В.
Ухвалою від 09.03.2026 залишено без розгляду клопотання представника позивача Родіонова А.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з пропуском строку.
У судове засідання 09.03.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – Нестерук К.О. 09.03.2026 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 10 березня 2026 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі №420/14987/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.01.2023 року № ЮО61170, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", з 01.04.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №78312572 від 11.09.2024.
Державним нотаріусом Южненської державної нотаріальної контори Одеської області Бураковою О.І. 11 вересня 2024 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом реєстровий №1327, згідно якого спадкоємцем ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 спадщиною є частка квартири АДРЕСА_1 .
14 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 27 лютого 2025 року прийняло рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера № НОМЕР_1 , яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 звернулася з заявою зі спливом 6-ти місячного строку.
Згідно розрахунку ГУ ПФУ в Одеській області вчиненого на виконання рішення суду ОСОБА_2 з квітня 2019 року по листопад 2023 року нараховано суму доплати у розмірі 342 363, 69 грн. 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Вимога про визнання протиправною відмову у виплаті нарахованої, але не виплаченої пенсії не є способом захисту цивільного права, тому суд не вважає вимоги пункту 1 прохальної частини позову окремою позовною вимогою.
Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми вустановлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі №420/8604/21.
Отже, доводи відповідача про те, що нарахована, але не виплачена пенсія за життя померлого чоловіка позивачки не входить до складу спадщини є безпідставними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19(провадження №61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Тому, враховуючи те, що позивач із заявою про виплату недоодержаної пенсії до ГУ ПФУ в Одеській області у встановлений законом строк не звертався, а нарахована за життя спадкодавця, але невиплачена пенсія може бути об`єктом спадкових правовідносин, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 а сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера підтверджується належними та допустимими доказами, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви у повному обсязі та стягнення з відповідача в порядку спадкування грошових коштів у вигляді нарахованої, але не виплаченої згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі №420/14987/23 у розмірі 342 636,69 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При зверненні до суду з даним позовом позивач оплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, тому сума судового збору, у зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 77, 78, 81, 258, 259, 263, 265, 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) грошові кошти в порядку спадкування після померлого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді нарахованої, але не виплаченої пенсії згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 у справі №420/14987/23 у розмірі 342 636 (триста сорок дві тисячі шістсот тридцять шість) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 10 березня 2026 року.

Суддя          В.Я.Бондар