ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 
м. Київ

справа №160/6189/25
адміністративне провадження № К/990/605/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів: Кравчука В.М., Стеценка С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року (головуючий суддя Круговий О.О., судді: Малиш Н.І., Шлай А.В.) у справі № 160/6189/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість,

У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
25 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - відповідач, Управління), в якій позивач просив суд визнати протиправною та скасувати повністю постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 100528/26/15/07/3566812333/ДПС/ТД-ФС від 14 листопада 2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №100528/26/15/07/3566812333/ДПС/ТД-ФС від 14 листопада 2024 року.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 03 грудня 2025 року звернувся до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у задоволенні клопотання Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про поновлення строку для подання апеляційної скарги відмовлено. 
Апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено десятиденний строк на усунення недоліків.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року відмовлено Південно-східному міжрегіональному управлінню Державної служби з питань праці у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 160/6189/25 .
05 січня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року, справу направити на продовження розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд встановив, що тридцятиденний строк на оскарження судового рішення, встановлений частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), сплинув 03 листопада 2025 року.
Проте апеляційна скарга подана до суду 03 грудня 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 295 КАС України.
Посилання відповідача на воєнний стан, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги, зазначаючи, що відповідач повинен був налагодити свою належну роботу як органу державної влади в умовах воєнного стану, оскільки забезпечення належної роботи відповідача є його обов`язком, недодержання ним вимог власних внутрішніх правил є суб`єктивною причиною пропуску строку. Відтак, зазначена обставина не може слугувати для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Суд апеляційної інстанції зауважив, що з моменту введення на території України воєнного стану минуло понад 3 роки, а тому відповідач мав можливість налагодити належну роботу з урахування умов воєнного стану.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно ухвалою від 19 грудня 2025 року відмовив в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.
Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження відповідач обґрунтовує постійним графіком відключень електроенергії, аварійними відключеннями електроенергії в місті Кропивницькому, що спричинили ракетно-дронові атаки російських військ по енергетичних об`єктах.
Наполягає на тому, що пропуск процесуального строку на подання апеляційної скарги відбувся з причин, які не залежали від особи скаржника, який оскаржує судове рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду апеляційної інстанції.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою-другою статті 341 КАС України, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам скаржника, Верховний Суд виходить з такого.
Предметом касаційного перегляду є ухвала суду апеляційної інстанції від 19 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та, як наслідок, відмову у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (частина перша статті 299 КАС України).
Отже, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, про що постановляється ухвала. 
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Вирішення суддею питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження в конкретній справі залежить від вказаних у клопотанні причин, підтверджених відповідними засобами доказування.
Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на апеляційне оскарження, на які скаржник посилається як на поважні, суд має виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, чи мав скаржник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржуване рішення було прийнято Дніпропетровським окружним адміністративним судом 02 жовтня 2025 року.
Отже, тридцятиденний строк на оскарження судового рішення, встановлений частиною першою статті 295 КАС України, сплинув 03 листопада 2025 року.
Проте апеляційна скарга подана до суду 03 грудня 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 295 КАС України.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтоване постійними графіками відключень електроенергії, аварійними відключеннями електроенергії в місті Кропивницькому, що спричинили ракетно-дронові атаки російських військ по енергетичних об`єктах.
Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Своє чергою, неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2022 року у справі № 560/403/22, від 03 листопада 2022 року у справі № 560/15534/21 та від 22 грудня 2022 року у справі № 380/19423/21.
За такого правого регулювання та встановлених обставин, судом апеляційної інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги покликання відповідача на введення воєнного стану, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже відповідач повинен був налагодити свою належну роботу як органу державної влади в умовах воєнного стану, оскільки забезпечення належної роботи відповідача є його обов`язком, недодержання ним вимог власних внутрішніх правил є суб`єктивною причиною пропуску строку. 
Колегія судів констатує, що сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.
Більше того, з моменту введення на території України воєнного стану минуло понад 3 роки, а тому відповідач мав можливість налагодити належну роботу з урахування умов воєнного стану.
Беручи до уваги, що останній день строку звернення з апеляційною скаргою 03 листопада 2025 року, проте апеляційна скарга подана до суду 03 грудня 2025 року, тобто через 30 днів після закінчення встановленого строку, колегія суддів критично оцінює покликання на графіки відключень електроенергії.
Водночас відповідачем не надано доказів того, що установа органу державної влади у період жовтень - листопад 2025 року (2 місяці) перебувала без електропостачання.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідачем не наведено та не доведено наявності непереборних обставин чи труднощів, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду в установлений статтею 295 КАС України строк.
Тому враховуючи, що відповідачем пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежали від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження, не допустив порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, що згідно зі статтею 350 КАС України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Південно-східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.
Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі № 160/6189/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С.М. Чиркін
В.М. Кравчук
С.Г. Стеценко