Справа № 287/333/26
1-кп/287/438/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12026065520000009 від 16.02.2026 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хочине Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого вчителем Олевського ліцею №1, не депутата, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - 

ВСТАНОВИВ:

15.02.2026 приблизно о 02 годині ОСОБА_5 перебувала за місцем свого проживання у будинку, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , де також перебував її чоловік ОСОБА_4 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, в цей же день, місці, без розриву в часі, за вказаних обставин, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, підійшов до ОСОБА_5 та кулаком правої руки умисно наніс їй один удар в зап`ястя правої руки. Після чого, правою ногою умисно наніс один удар по правій нозі потерпілої.
Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_4 вхопив двома руками за волосся ОСОБА_5 та нагнув, в результаті чого остання упала на підлогу, а ОСОБА_4 почав тягнути її по кімнаті. У подальшому, потерпіла встала з підлоги, а ОСОБА_4 знову наблизився до останньої та умисно наніс їй два удари кулаком руки в праву частину плечей та три удари в ліву частину плечей ОСОБА_5 . Після чого взяв двома руками ОСОБА_5 за шию та почав здавлювати, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді подряпини по передній поверхні шиї, подряпини в потиличній ділянці справа, на лінії росту волосся, синців в середніх третинах плечей двобічно по передніх поверхнях, синців по задній поверхні в середніх третинах плечей двобічно, синця по задній поверхні в середній третині лівого передпліччя, синця по внутрішній поверхні правого променево - зап`ястного суглобу, синця по внутрішній поверхні у верхній третині правої гомілки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень. 
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку визнав повністю та повідомив, що 15.02.2026 перебуваючи у власному будинку, що по АДРЕСА_1 , приблизно о 02 годині, на ґрунті ревнощів, виник конфлікт із дружиною ОСОБА_5 . 
Намагаючись відібрати у неї мобільний телефон, кулаком правої руки умисно наніс їй один удар в зап`ястя правої руки, два удари кулаком руки в праву частину плечей та три удари в ліву частину плечей ОСОБА_5 . Також, поставив підніжку, відповідно правою ногою наніс один удар по правій нозі потерпілої. Крім того, тримаючи дружину за волосся, тягнув її по кімнаті. Ще здавлював руками шию потерпілої. Під час конфлікту із своєї кімнати до них прийшов менший син. У вчиненому щиро розкаюється, з потерпілою помирився, більше таких конфліктів не було. Просив інші докази не досліджувати. 
Допитана потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що конфлікт із чоловіком відбувся в ніч з 14 на 15 лютого 2026 року за адресою спільного проживання. Під час конфлікту ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, зазначені в обвинувальному акті. Підтвердила їх кількість та локалізацію та те, що в цей час у будинку перебував менший син. Надала суду заяву про примирення та відмову від претензій, так як конфлікт врегульовано, претензій морального та матеріального характеру не має. Обвинуваченого вона пробачила, більше таких конфліктів не було. Просила його не карати, кримінальне провадження закрити. 
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину, фактичні обставини ніким не оспорюються, сторони самі клопотали про недослідження інших доказів, суд вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд переконався щодо добровільності їх позиції, з`ясував, що як обвинувачений так і потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всебічно повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення у відповідності до вимог ст. 22 КПК України, доведено винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом. 
Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраний даних з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням вважає достатніми підстави для призначення покарання ОСОБА_4 .
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Останній за місцем проживання та роботи характеризуються позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, правопорушення вчинено у присутності дитини. 
Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , обставину, що пом`якшує покарання та те, що останній усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, з потерпілою примирився, суд дійшов висновку про можливість призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу. 
При цьому, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за необхідне застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство обмежувальний захід, а саме направлення для проходження програми для кривдників.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання. 
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 349, 368-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Призначити ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України строком на 3 (три) місяці, а саме направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:	  	ОСОБА_1