ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

03 квітня 2026 року	Справа №160/14721/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подана представником позивача - адвокатом Ковалем Олександром Володимировичем, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 у подвійному фактичному розмірі на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019, здійснити перерахунок та виплату пенсії з 16.04.2025, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 16.01.2024 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Під час призначення пенсії відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу у подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019. 16.04.2025 позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надала довідку, яка підтверджує факт роботи від 27.03.2025 № 421/06/433, видану Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за період роботи медичною сестрою у психіатричній лікарні з 16.03.2000 до 02.01.2019. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.05.2025 № 0400-010307-8/93084 на запит представника позивача повідомлено, що період роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019 зараховано до загального страхового стажу в одинарному розмірі. Позивач вважає протиправною таку бездіяльність відповідача, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою.
Ухвалою від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Копія ухвали про відкриття провадження вважається врученою відповідачу 27.05.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 
Станом на час розгляду справи від відповідача до суду відзив не надійшов. Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 16.01.2014 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», обчислену відповідно до Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до розрахунку стажу позивача (форма РС-право) її страховий стаж, обчислений до 31.07.2023, становить 40 років 06 місяців 16 днів. Періоди роботи з 16.03.2000 до 31.10.2001, з 15.11.2001 до 17.12.2001, з 01.01.2002 до 31.12.2003 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 у подвійному розмірі, період з 01.01.2004 до 02.01.2019 зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 в одинарному розмірі.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться, зокрема, такі записи:
запис № 13 – 16.03.2000 прийнята на посаду палатної молодшої медичної сестри в Українську психіатричну лікарню з інтенсивним (суворим) наглядом (наказ № 11 від 21.03.2000);
запис № 14 – 12.07.2001 Українська психіатрична лікарня з інтенсивним (суворим) наглядом перейменована на Українську психіатричну лікарню з суворим наглядом;
запис № 15 – Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом перейменована у Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України»;
запис № 16 – 01.11.2012 посаду молодшої медичної сестри палатної змінено на посаду молодша медична сестра (наказ № 196-1 від 05.10.2012);
запис № 17 – 02.01.2019 звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію п.1 ст. 38 КЗпП України (наказ № 1-ос від 02.01.2019).
У довідці № 42.1/06/433 від 27.03.2025, виданій Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у Державному закладі «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» на посаді палатної молодшої медсестри відділення № 12 з 16.03.2000, з 01.11.2012 найменування посади було змінено на молодшу медичну сестру, до 02.01.2019, що передбачено Списком № 2, виконувала нагляд за психічно хворими. 
Згідно з відомостями з ППВП ПФУ з 01.05.2025 проведено перерахунок пенсії за віком позивача з урахуванням страхового стажу 40 років 06 місяців 16 днів.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.05.2025 № 0400-010307-8/93084 на запит представника позивача (вх. № 18106/8 від 06.05.2025) повідомлено, зокрема, що з 16.01.2014 ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Загальний страховий стаж, обчислений до 31.01.2014, становив 34 роки 05 місяців 14 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 2 – 27 років 06 місяців 06 днів. Період роботи в Українській психіатричний лікарні з інтенсивним (суворим) наглядом з 16.03.2000 до 31.12.2003 було зараховано в подвійному розмірі, та період з 01.01.2004 до 31.01.2014 зараховано до загального страхового стажу в одинарному розмірі. З 01.04.2025 було проведено автоматизований перерахунок пенсії по стажу відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058. Загальний страховий стаж, зарахований до 31.07.2023, становив 40 років 07 місяців 11 днів. 16.04.2025 заявниця подала заяву про перерахунок пенсії відповідно до статті 60 Закону № 1788 та довідку від 27.03.2025 № 421/06/433, яка видана Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» за період роботи з 16.03.2000 до 02.01.2019. Періоди роботи в Українській психіатричній лікарні з інтенсивним (суворим) наглядом з 16.03.2000 до 31.10.2001, з 15.11.2001 до 17.12.2001, з 01.01.2002 до 31.12.2003 зараховано в подвійному розмірі, а періоди з 01.11.2001 до 14.11.2001, з 18.12.2001 до 31.12.2001, протягом яких заявниця перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, та період з 01.01.2004 до 02.01.2019 зараховано до загального страхового стажу в одинарному розмірі.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
09.07.2003 прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV), що набрав чинності 01.01.2004. Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
За правилами частини 4 статті 24 цього Закону (тут і далі в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно з визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-III, психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин. Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги. Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» лікар-психіатр, інші працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, мають право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, зайнятих на важких роботах та з шкідливими і небезпечними умовами праці.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 № 385 визначено, що закладами охорони здоров`я є: 1. Лікувально-профілактичні заклади. 1.1. Лікарняні заклади 1.1.1. Багатопрофільні: Заклад з надання психіатричної допомоги; 1.1.4. Особливого типу: Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги.
Отже, психіатрична лікарня є закладом охорони здоров`я, діяльність якого пов`язана з наданням психіатричної допомоги. Тому робота у такому закладі зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Судом встановлено, підтверджується записами у трудовій книжці позивача, та не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивач працювала у психіатричному закладі охорони здоров`я.
Відповідач не надав суду беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності незарахування періодів роботи позивача з 01.01.2004 до 02.01.2019 до її стажу роботи у подвійному розмірі.
Наведене свідчить про допущену відповідачем протиправну бездіяльність, наслідком якої є порушення прав та інтересів позивача.
Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
З урахуванням викладеного, суд визнає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу роботи позивача у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019.
Беручи до уваги, що заяву про перерахунок пенсії відповідно до статті 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» позивачем було подано з довідкою 16.04.2025, наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача період роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону «Про пенсійне забезпечення», та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.05.2025 (з першого числа наступного місяця, оскільки заяву з усіма необхідними документами подано після 15 числа).
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 5807-7825-2964-4837 від 19.05.2025.
Відповідно до статті 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 до 02.01.2019 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2025 з урахуванням зазначеного періоду роботи та раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427.
Повний текст рішення складено 03.04.2026.

Суддя В.В. Рянська