Справа № 0909/6420/2012 
Провадження № 22-ц/4808/300/26 
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої   Пнівчук О. В.,
суддів:   Мальцевої Є. Є., Томин О. О. 
з участю секретаря  Кузнєцова В. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2025 року, в складі судді Третьякової І. В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» заінтересовані особи: акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про заміну стягувача у виконавчому листі, 
в с т а н о в и в: 
17 листопада 2025 року ТОВ «Фінанс Проперті Груп» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі. 
В її обґрунтування посилалося на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» №1346/2008 від 23.06.2008 року в сумі 170 866,60 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1709,00 грн. 
Згідно договору №GL48N718070_А_2 про відступлення прав вимоги від 04.08.2020, право вимоги за договором «Автопакет» №1346/2008 від 23.06.2008, укладеного між ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». 
Згідно договору №GL48N718070_А102, про відступлення прав вимоги від 20.08.2020, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінанстгруп» відступило право вимоги на користь ТОВ «Фінанс Проперті Груп», а останній набув право вимоги до боржників в тому числі і до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договором «Автопакет» №1346/2008 від 23.06.2008р. 
Заявник просив замінити у виконавчому листі по цивільній справі №0909/6420/2012, який був виданий на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області сторону стягувача з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп».
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2025 року замінено у виконавчому листі №0909/6420/2012 по солідарному стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості по кредитному договору «Автопакет» №1346/2008 від 23.06.2008р в сумі 170866,60 грн та судових витрат в сумі 1709,00 грн стягувача публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп».
Не погодившись із вказаною ухвалою представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. 
Зазначає, що в матеріалах справи відсутній виконавчий лист по цивільній справі №0909/6420/2012. В матеріалах справи наявна лише заява представника ПАТ КБ «Надра» з проханням видати виконавчі листи, однак видача виконавчих листів на підставі вищевказаного рішення суду не підтверджується і заявником не долучено до матеріалів справи. Саме по собі рішення суду жодним чином не може вважатися виконавчим листом та/або виконавчим документом.
Заявник під час розгляду справи судом першої інстанції не надав доказів звернення з виконавчим листом до виконання, реквізитів виконавчого провадження, в рамках якого, як він вважає, необхідно замінити стягувача, а отже, не доведено наявність відкритого виконавчого провадження із примусового виконання рішення суду у вказаній справі.
Первісний стягувач ПАТ КБ «Надра» не скористався своїм правом в передбачений законом термін та не пред`являв до виконання у встановлений законом строк виконавчий лист, та тим самим первісний стягувач втратив реальну можливість примусового виконання рішення суду. На момент переходу права вимоги 04.08.2020 від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», яке 20.08.2020 відступило своє право вимоги на користь ТОВ «Фінанс проперті групп» - строк пред`явлення виконавчого документа вже був пропущений. 
Враховуючи вищезазначене, вважає, що правонаступник не може перебувати у кращому правовому становищі, ніж первісний стягувач та правонаступник не набуває права на виконання рішення, строк для якого сплив.
Суд першої інстанції, посилаючись на положення ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» дійшов хибного висновку, оскільки не врахував той факт, що ключовим моментом є відсутність виконавчого провадження і по даній справі виконавче провадження ніколи не відкривалося. Вважає, що судом помилково трактовано заяву про видачу виконавчих листів, як виконавчий лист.
Зазначає, що на стадії виконання судового рішення, як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Просить скасувати ухвалу суду про заміну стягувача у виконавчому листі №0909/6420/2012 , у задоволенні заяви ТОВ «Фінанс проперті групп» – відмовити в повному обсязі.
ТОВ «Фінанс проперті групп» правом на подачу відзиву не скористалось.
Представник апелянтки ОСОБА_6 – Костракевич І .В. у режимі відеоконференцзв`язку підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представник ТОВ «Фінанс проперті групп» - Баценюк Н. М. заперечила доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду залишити без зміни.
Інші учасники справи представники ПАТ КБ «Надра», ФК «Дніпрофінансгруп», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно до положень ч. 2 с. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам не відповідає.
Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, сама по собі не припиняє зобов`язальних правовідносин між сторонами. Суд зазначив, що заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги, із визначенням у відповідному договорі обсягу переданого зобов`язання, не призводить до обмеження цивільних прав учасників спірних правовідносин. 
З такими висновками суду колегія суддів частково не погоджується.
Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №1346/2008 від 23.06.2008 в сумі 170866,60 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1709,00 грн.
01.04.2013 представник ПАТ КБ «Надра» подав до суду заяву, в якій просив видати виконавчі листи (а.с. 133). 
04 серпня 2020 ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» уклали договір №GL48N718070_ А_2 про відступлення прав вимоги. За умовами п. 1 якого, банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у нового кредитора у зв`язку з набуттям прав на умовах цього договору, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. 
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору № GL48N718070_ А_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги і по договору «Автопакет» №1346/2008, укладеного з ОСОБА_1 , поручителями за яким являються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
20 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп» уклали між собою договір №GL48N718070_А102 про відступлення прав вимоги. Відповідно до п.1 договору первісний кредитор відступив новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у нового кредитора у зв`язку з набуттям прав на умовах цього договору, зазначених у додатку №1, додатку №2, додатку №3 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. 
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору № GL48N718070_А102 до ТОВ «Фінанс Проперті Груп» перейшло право вимоги і по договору №1346/2008, укладеного з ОСОБА_1 , поручителями за яким являються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Одним з елементів забезпечення прав учасників справи на стадії виконання судового рішення є встановлена статтею 442 ЦПК України процедура заміни сторони виконавчого провадження. Наведеною статтею визначено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Правила цієї статті застосовуються також у разі, коли потрібно замінити боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Підставою для заміни стягувача у виконавчому листі є заміна кредитора у матеріальних правовідносинах, у зв`язку із чим суд насамперед має з`ясувати, чи первісному кредиторові належало право вимоги до боржника на момент його відступлення, а також перевірити дійсність / чинність вимоги на момент звернення до суду з відповідною заявою.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у пункті 73 постанови від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21, відступленням права вимоги (цесією) є сам факт заміни особи в зобов`язанні. Цесія є не окремим самостійним договором, а правовим наслідком укладення договору про відступлення права вимоги.
У пункті 132 постанови від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.
Отже, суд повинен надати оцінку саме наявності у кредитора права вимоги та його чинності (неприпинення) на момент подання заяви про заміну стягувача у виконавчому листі. Зокрема, суд має з`ясувати, чи не настали визначені законом чи договором підстави для припинення зобов`язання (наприклад, його належне виконання), що матиме наслідком відсутність у первісного кредитора права вимоги до боржника.
На відміну від перевірки дійсності та чинності самої вимоги, оцінка договору відступлення прав вимоги на предмет суперечності приписам законодавства під час вирішення судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача у виконавчому листі, сторони у справі) є обмеженою та має узгоджуватися з презумпцією правомірності правочину, закріпленою в статті 204 ЦК України.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, допоки ця презумпція не буде спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
У постанові від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що суд має вирішувати питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником, якщо немає обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, з огляду на принцип правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих на обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 369/13444/20 підтримала зазначений висновок та наголосила на тому, що під час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому листі (сторони виконавчого провадження, сторони у справі) суд не може виходити за межі вирішуваного процесуального питання та констатувати (встановлювати) недійсність договору відступлення прав вимоги, який не є нікчемним (недійсним згідно з приписом закону) або не визнаний судом недійсним за наслідками вирішення відповідного спору.
Суди також зобов`язані враховувати вимогу частини третьої статті 512 ЦК України про те, що кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі змістом статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту) або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), а також види об`єктів цивільних прав, що можуть належати лише певним учасникам обороту, встановлюються законом.
Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватися з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (пункти 56, 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18).
За загальним правилом, заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 515 ЦК України).
Отже, під час вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі суд також повинен дослідити, чи не встановлено законом або договором заборони на відступлення права вимоги у конкретних правовідносинах.
Крім окреслених вище питань, суд має перевірити дотримання сторонами умов договору відступлення права вимоги, з якими вони пов`язували факт переходу права вимоги до боржника. Наведене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, про те, що для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідні відповідні первинні документи, які підтверджують факт вибуття особи з матеріальних правовідносин та перехід її прав і обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Також суд має дослідити, чи має стягувач (його правонаступник) реальну можливість звернути виконавчий документ до виконання з огляду на встановлені законом строки пред`явлення виконавчих листів до виконання, про що Велика Палата Верховного Суду детально зазначала у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.
Такий порядок правозастосування узгоджується також з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 369/13444/20.
Отже, перехід процесуальних прав і обов`язків у справі, виконавчому провадженні до процесуального правонаступника безпосередньо залежить від переходу до нього матеріальних прав та обов`язків, зокрема права вимоги у зобов`язанні внаслідок його відступлення.
У справі, що переглядається, право вимоги ПАТ КБ «Надра» підтверджено таким, що набрало законної сили Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2013. На підставі зазначеного рішення судом першої інстанції 26.02.2013 року видано вісім виконавчих листів (наявна відмітка у матеріалах справи). Заявник просить замінити сторону у виконавчому листі, однак не зазначає у якому саме виконавчому листі, чи були відкриті виконавчі провадження за виданими виконавчими листами та чи наявний у нього виконавчий лист, про заміну сторони у якому він просить здійснити.
04 серпня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» уклали між собою договір №GL48N718070_ А_2 про відступлення прав вимоги, яким також відступило право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за договором Автопакет» №1346/2008 від 23.06.2008.
20 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп» за умовами договору №GL48N718070_А102 відступило вказане прав вимоги заявнику.
Доказів того, що вказані договори коли-небудь були визнані недійними немає.
Поряд з цим, на стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 Господарського процесуального кодексу України (статтею 442 ЦПК України) з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України (статтею 55 ЦПК України). У такому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України (статті 442 ЦПК України) щодо процесуальних особливостей правонаступництва на стадії виконання судового рішення застосовуються разом із положеннями статті 52 цього Кодексу (статті 55 ЦПК України).
Тоді як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України (статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України (частині п`ятій статті 442 ЦПК України) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2020 року в справі № 916/617/17 (пункти 74-75), від 8 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (пункти 80-81)).
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частини перша та друга статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану (підпункт 4 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, внесеними на підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 2129-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 26 березня 2022 року, та інших Законів України.
Якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва. Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (пункти 95-96, 130)).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2013 у вказаній справі не виконане, також відсутні докази виконання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 своїх зобов`язань за договором «Автопакет» №1346/2008 від 23.06.2008. 
Однак, матеріали справи не містять даних про відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами, строк пред`явлення яких до примусового виконання протягом трьох років минув. 
Поряд з цим, посилаючись на факт набуття ТОВ «Фінанс Проперті Груп» у передбачений законом спосіб права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції не звернув уваги, що строки пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання пропущені, заявник не просив поновити такі строки та не просив про видачу дубліката виконавчого листа. Суд не з`ясував чи має стягувач (його правонаступник) реальну можливість звернути виконавчий документ до виконання з огляду на встановлені законом строки пред`явлення виконавчих листів до виконання, тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви. 
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не врахував відсутність реальної можливості пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку із спливом встановлених законом строків пред`явлення виконавчих листів до виконання. Незважаючи на це, суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача. За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 17 грудня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» про заміну стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» у виконавчому листі №0909/6420/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості по кредитному договору «Автопакет» №1346/2008 від 23 червня 2008 року у розмірі 170 866.60 грн та відшкодування судового збору 1709 грн – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду складено 18 лютого 2026 року.

Головуюча       О. В. Пнівчук
Судді:        Є. Є. Мальцева 
О. О. Томин