КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року Київ 320/38941/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,
в с т а н о в и в:
16.08.2024 ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду із позовом до старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (прим., правильна назва - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Каплуновської Марії Олександрівни (відповідач).
З урахуванням уточненої позовної заяви, просила визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафів від 25.07.2024 у розмірі 1700,00 грн та від 06.08.2024 у розмірі 3400,00 грн, що видані старшим державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Каплуновською М.О. у виконавчому провадження № 66964375.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 позов залишено без руху.
Ухвалою від 05.11.2024 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено, що справа буде розглядатися одноособово суддею Скрипкою І.М. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Витребувано від відповідача протягом п`яти днів з дня вручення (ознайомлення) копії цієї ухвали шляхом подання через канцелярію суду належним чином засвідчені копії у придатному для читання вигляді:
- матеріалів виконавчого провадження ВП № 66964375;
- доказів надсилання позивачу спірних постанов, у тому числі копії реєстру поштових відправлень, квитанцій про прийняття відділенням поштового зв`язку, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення;
- письмові пояснення щодо спірних правовідносин.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова від 25.07.2024 складена з порушенням законодавства, яке полягає у нескладенні акта про доведення до позивача як боржника у виконавчому провадженні акта про доведення до неї обов`язку за рішенням суду. При цьому, позивач звертає увагу, що всупереч статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (Закон № 1404-VIII), повідомлення виконавця про проведення виконавчих дій 25.07.2024 їй як не надходило, так і не вручалося під розписку. 
Вказує, що 24.07.2024 адвокатом Чаплинським Ю.М. від боржника ОСОБА_1 подано до Святошинського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву, у якій йшлося про необізнаність боржника про заплановані державним виконавцем дії на 25.07.2024, однак, в автоматизованій системі виконавчого провадження така заява має іншу дату реєстрації, що, на думку позивача, може свідчити або про певну заінтересованість виконавця, або про недбале ставлення до виконання службових обов`язків відділу, що реєструє вхідну кореспонденцію. 
З аналогічних підстав вважає протиправною постанову від 06.08.2024, та, окрім іншого, зауважує, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про повторний вихід державного виконавця за її адресою. 
На виконання ухвали від 05.11.2024, відповідачем направлено до суду копії матеріалів виконавчого провадження.
Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Постановою головного державного виконавця Гуріної Д.Г. від 29.09.2021 відкрито виконавче провадження №66964375 з метою примусового виконання виконавчого листа №759/18167/18 від 13.09.2021, виданого Святошинським районним судом міста Києва про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 від 19.02.2022, ОСОБА_2 після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 .
25.07.2024 старшим державним виконавцем складено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду у строк, наданий для добровільного виконання, на ОСОБА_2 накладено штраф в сумі 1 700,00 грн.
16.08.2024 старшим державним виконавцем складено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення на ОСОБА_2 накладено штраф в сумі 3 400,00 грн.
Не погоджуючись із вказаними постановами, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить із наступного.
За визначенням у статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями статей другої та третьої статті 2 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії
За змістом пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Також, пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (абзац перший частини 4 статті 18 Закону № 1404-VIII).
Як передбачено абзацом першим частини четвертої статті 19 Закону № 1404-VIII, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
За нормами пунктів 1 та 6 частини п`ятої статті 19 Закону № 1404-VIII боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Частиною восьмою статті 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1404-VIII виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Пунктом 1 частини першої та абзацом першим частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Частинами першою, другою статті 63 Закону № 1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону № 1404-VIII).
Аналіз наведених правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Тобто даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом/наказом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 640/11833/19.
Так, в матеріалах виконавчого провадження, наявна копія повідомлення виконавця (без дати), про проведення виконавчих дій 25.07.2024 о 14 годині за адресою АДРЕСА_1 .
В матеріалах справи наявна копія поштового конверта, яким за адресою АДРЕСА_1 направлено поштове відправлення №66964375 на ім`я ОСОБА_1 , однак яке з повідомлень про проведення виконавчих дій 25.06.2024 чи 25.07.2024, встановити неможливо. 
При цьому, навіть якщо припустити, що вказаним листом направлено повідомлення про проведення виконавчих дій 25.07.2024, то відповідачу до дати проведення вже було відомо, що позивач повідомлення не отримала, оскільки довідка про причину повернення датована 23.07.2024.
Таким чином, відповідачем не надано належних доказів повідомлення позивача про дату та час прибуття державного виконавця зі стягувачем до квартири, як наслідок, відсутні докази того, що позивач перебувала в квартирі та не відчинила двері.
При цьому, як свідчить акт державного виконавця, що став підставою для складання першої постанови про накладення штрафу, останній складений 25.07.2024 о 14:07, тобто в робочий день (четвер) та у робочий час, а отже позивач без попереднього повідомлення цілком ймовірно могла перебувати на роботі або в іншому місці у власних справах.
Слід зазначити, що вказана постанова винесена стосовно ОСОБА_2 , тоді як позивач з 19.02.2022 після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_1 . Як свідчать відомості на наявній у матеріалах справи копії поштового конверту, про зміну імені позивача відповідачу було відомо станом на 05.07.2024.
Аналіз змісту акта від 25.07.2024 вказує на те, що відповідачем констатовано лише факт невиконання рішення суду, однак не встановлено факту відсутності саме поважних причин такого невиконання, обов`язок установлення яких покладений на державного виконавця. Названий акт не містить посилання на будь-які документи чи інші докази, які б підтверджували саме неповажність невиконання рішення суду боржником.
Таким чином, державним виконавцем установлено факт невиконання рішення суду боржником без з`ясування і оцінки причин цього невиконання.
Отже, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про недобросовісну поведінку позивача, чи вказували на те, що остання мала умисел ухилитися від виконання рішення суду.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що державний виконавець не встановив факту відсутності поважних причин невиконання рішення суду боржником, не з`ясував та не оцінив причини такого невиконання, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафу від 25.07.2025 винесена державним виконавцем без урахування усіх обставин, що мають значення для її винесення, а відтак підлягає скасуванню, оскільки підстави для відповідальності боржника, які визначені статтею 75 Закону № 1404-VIII, відсутні.
З аналогічних підстав суд вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню і постанову від 06.08.2024 та, окрім іншого, звертає увагу, що матеріали виконавчого провадження взагалі не містять відомостей про те, державним виконавцем 06.08.2024 проводилися виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, доказів понесення інших судових витрат не надано.
Тому, судові витрати щодо сплати судового збору у вказаній сумі підлягають присудженню на користь позивача.
Керуючись статями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 25.07.2024 в розмірі 1 700,00 грн, винесену Старшим державним виконавцем Святошинського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Каплуновською М.О. у виконавчому провадженні №66964375.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 06.08.2024 в розмірі 3 400,00 грн, винесену Старшим державним виконавцем Святошинського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Каплуновською М.О. у виконавчому провадженні №66964375.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ ВП: 34999049; місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Г. Юри, 9) судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Скрипка І.М.