ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 703/4300/23		
Провадження № 22-ц/821/535/26		
Категорія: скарга на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Сіренка Ю.В., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Руденко А.О.
учасники справи: 
позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл»
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2025 року (постановлену під головуванням судді Прилуцького В.О. в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСББ «Сокіл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення до стадії підготовчого провадження у цивільній справі за позовом ОСББ «Сокіл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.
15 грудня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення до ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2025 року.
Вимоги заяви ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що, на його думку, ухвалою суду від 30 вересня 2025 року не розв`язано окремі процесуальні питання, а саме підставою для винесення додаткового рішення є неповнота (відмова позивачу за зустрічним позовом в розв`язанні окремого процесуального питання – повернення до спільного провадження у справі в порядку ст. 193 ЦПК України саме зі стадії підготовчого провадження, передбаченого ч. 6 ст. 277 ЦПК України).

Зазначає, що ухвалою від 29 лютого 2024 року суддею Крива Ю.В. поновлено ОСОБА_1 строк для подання зустрічного позову; прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСББ «Сокіл» про захист права споживача на житлову послугу, порушення особистого немайнового права на свободу в частині свободи договору, визнання права на відшкодування моральної шкоди, визнання правочину недійсним та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в спільне провадження з первісним. Зазначає, що ця ухвала апеляційним судом не переглядалася та набрала законної сили в передбаченому ЦПК порядку. Зазначає, що 12 лютого 2025 року в першому судовому засіданні розглядалось питання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Смілянської міської ради та розгляду жодної із 9 позовних вимог зустрічного позову не відбувалось. Вказує на те, що даною ухвалою йому відмовлено у задоволені заяви про залучення до участі у справі за його зустрічним позовом в якості третьої особи Смілянську міську раду та провадження по справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу - закрито. Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2025 року залишено без змін. Таким чином, заявник вважає, що ухвала суду від 29 лютого 2024 року, якою прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСББ «Сокіл» про захист прав споживача на житлову послугу, не скасовувалась. В зв`язку з тим, що ухвала суду від 29 лютого 2024 року не скасована, відповідно заявник вважає, що суд повинен проводити спільний розгляд справи із його зустрічним позовом, який містить дев`ять позовних вимог. Вважає, що обґрунтуванням правових підстав для ухвалення додаткового рішення є те, що: ухвала суду від 30 вересня 2025 року не містить обґрунтування невиконання ухвали суду від 29 лютого 2024 року, якою ініційовано спільний розгляд зустрічного та первісного позовів в прядку ч. 2 ст. 193 ЦПК України, оскільки ця ухвала апеляційною інстанцією не скасовувалось; обґрунтувань відмови ОСОБА_1 в розгляді дев`яти його позовних вимог зустрічного позову в порядку спільного провадження, які не розглядались на стадії підготовчого провадження; обґрунтувань відмови в розгляді справи зі стадії відкриття провадження у справі, як передбачено ч. 6 ст. 277 ЦПК України, оскільки у справі здійснено перехід від спрощеного до загального провадження в порядку ч. 4 ст. 193 ЦПК України; обґрунтувань законності завершення підготовчого провадження без виконання завдань, передбачених ч. 1 ст. 189 ЦПК України, що позбавило учасників справи права на цілу стадію підготовчого провадження. 
Зазначає, що ухвалою судді Криви Ю.В. від 12 лютого 2025 року здійснено руйнування цілісності судової процедури розгляду зустрічного позову в порядку ч. 2 ст. 193 ЦПК України, оскільки об`єднані в одне провадження справи, роз`єднанню не підлягають. Вважає, що процесуально передчасно, з порушенням вимог ст. 189 ЦПК України закрито підготовче провадження у справі, без встановлення предмету спору та об`єкта спірного правовідношення. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що такою ухвалою було порушено його конституційне право на позов та вирішення процесуальних прав за зустрічним позовом, зокрема, на цілу стадію підготовчого провадження.
Окрім іншого зазначає, що в клопотанні від 05 серпня 2025 року подав докази та пояснення, заявлялись вимоги, з приводу яких не ухвалено рішення, зокрема не зазначено мотиви відхилення аргументів, обставин, які унеможливлюють застосування вимог ч. 2 ст. 193 та ч. 10 ст. 188 ЦПК України та позбавляють його основоположного права на зустрічний позов.
Таким чином в заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просить суд: надати обґрунтування невиконання ухвали суду від 29 лютого 2024 року, якою ініційовано спільний розгляд зустрічного та первісного позовів в порядку ч. 2 ст. 193 ЦПК України, оскільки ця ухвала апеляційною інстанцією не скасовувалась; надати обґрунтування залишення без розгляду дев`яти позовних вимог ОСОБА_1 зустрічного позову в порядку спільного провадження у справі, які не розглядались на стадії підготовчого провадження; надати обґрунтування відмови до повернення розгляду справи зі стадії відкриття провадження, як передбачає ч. 6 ст. 277 ЦПК України. Оскільки у справі здійснено перехід від спрощеного до загального позовного провадження в порядку ч. 4 ст. 193 ЦПК України; надати обґрунтування прийнятого рішення продовжити розгляд справи зі стадії розгляду справи по суті без виконання завдань підготовчого провадження встановлених ч. 1 ст. 189 ЦПК України, зокрема яке саме право ОСББ порушує квартира співвласника, на площу якої звернено борг, визначення спільного майна як об`єкта спору, встановлення спірних правовідносин якими обґрунтовано неіснуючий борг, визначення наявності в ОСББ «Сокіл» суб`єктивного права на позов в контексті незавершеної процедури створення ОСББ та нелегітимної діяльності внаслідок відсутності (фальсифікації) паспортних даних на спільне майно як об`єкта діяльності ОСББ; при ухваленні додаткового рішення просить зазначити в ньому мотиви прийняття або відхилення аргументів, обставин, які надавались в клопотанні від 05 серпня 2025 року «Про повернення до стадії підготовчого провадження в контексті п.п. б) п. 1 ч. 1 ст. 106 ЗУ «Про судоустрій».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення– відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що у даній справі рішення по суті спору не прийнято, а відповідно додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України підстав.
Суд вказав, що зазначені ОСОБА_1 обставини в обґрунтування вимог поданої ним заяви фактично зводяться до переоцінки доказів, зокрема, стосовно відмови суду у задоволенні його клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та до незгоди із постановленою судом ухвалою, що не є підставами для ухвалення у цій справі судом додаткового судового рішення.
ОСОБА_1 порушено питання про ухвалення у справі додаткового рішення з підстав, що не передбачені частиною першою статтею 270 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи, що ухвала суду є незаконною, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга, зокрема мотивована тими ж доводами, що і заява про ухвалення додаткового рішення.
Також скаржник вказує, що оскаржуваною ухвалою завершено розгляд справи за зустрічним позовом без обгрунтування мотивації залишення без розгляду дев`яти позовних вимог зустрічного позову, які не розглядались ні судом першої інстанції на стадії підготовчого провадження, ні судом апеляційної інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Так, матеріалами справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 27 листопада 2023 року до суду було подано зустрічний позов до ОСББ «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу.
Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСББ «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу до провадження; здійснено перехід зі спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу - закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд такої заяви віднесено до юрисдикції господарського суду.
Постановою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2025 року залишено без змін.
Таким чином, провадження за зустрічним позовом ОСОБА_1 ухвалою суду від 12 лютого 2025 року закрито. Вказана ухвала була оскаржена ОСОБА_1 , апеляційна скарга залишена без задоволення та ухвала суду від 12 лютого 2025 року набрала законної сили.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що судом не здійснюється розгляд його зустрічного позову, що на його думку є підставою для повернення до стадії підготовчого провадження, не відповідають дійсності, та спростовуються матеріалами справи, оскільки питання розгляду зустрічного позову вирішено ухвалою суду від 12 лютого 2025 року.
Крім того, суд вказав, що зазначені ОСОБА_1 обставини в обґрунтування вимог поданої ним заяви зводяться до переоцінки доказів, зокрема, стосовно відмови суду у задоволенні його клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та до незгоди із постановленою судом ухвалою, що у розумінні частини першої статті 270 ЦПК України не є підставами для ухвалення у цій справі судом додаткового судового рішення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України (в редакції на час ухвалення постанови Пленуму); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК України, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.
Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою завершено розгляд справи за зустрічним позовом без обгрунтування мотивації залишення без розгляду дев`яти позовних вимог зустрічного позову, які не розглядались ні судом першої інстанції на стадії підготовчого провадження, ні судом апеляційної інстанції є помилковими, оскільки, як вже було зазначено вище, питання розгляду зустрічного позову вирішено ухвалою суду від 12 лютого 2025 року, яка набрала законної сили.
Оскільки інші доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди ОСОБА_1 із закриттям провадження у справі за зустрічним позовом, а рішення по суті спору судом першої інстанції у справі №703/4300/23 не ухвалено, тому відсутні правові передумови для ухвалення додаткового рішення з підстав, заявлених ОСОБА_1 .
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 270, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді     Ю.В. Сіренко

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 26 лютого 2026 року/