1	Справа № 335/12737/25  2/335/919/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі: 
головуючого судді Шалагінової А. В., 
за участі секретаря судового засідання Савченко О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в особі представника адвоката Дідуха Євгена Олександровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі – ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ») в особі представника адвоката Дідуха Є. О. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 01.12.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі – ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 було укладено договір в електронній формі № 4184107 про надання коштів на умовах споживчого кредиту розміром 3 000,00 грн строком на 350 днів шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача за допомогою платіжного провайдера. Згідно з умовами цього договору періодичність платежів зі сплати процентів встановлена кожні 25 днів. На пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,4 % у день. Однак, відповідач не здійснив оплату процентів згідно умовами договору, внаслідок чого до нього застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2% у день.
26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу № 26/07/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 15 843,87 грн, яка складається з: 2 999,99 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 12 843,88 грн – сума заборгованості за процентами.
Крім того, оскільки станом на дату укладання договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 строк дії кредитного договору № 4184107 від 01.12.2023 не закінчився, позивачем здійснене нарахування процентів за вказаним кредитним договором за 111 календарних днів за ставкою 2% у день на загальну суму 6 659,98 грн. 
Оскільки всупереч умовам вищезазначеного кредитного договору, відповідач власні зобов`язання не виконав, протягом строку кредитного договору суму кредиту, нараховані відсотки не сплатив, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 22 503,85 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, а також в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) зазначити у рішенні суду про стягнення з відповідача в порядку примусового виконання рішення інфляційних втрат та 3% річних на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, роз`яснивши органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому, день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи, перше судове засідання призначене на 06.02.2026 о 10:30 год. (а.с. 107 – 108).
За змістом ч. 5 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки – повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів. 
Відповідно до ч. 7 цієї статті особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. 
За вимогами ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
За змістом ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд викликає або повідомляє учасника справи про дату, час і місце першого судового засідання в порядку, визначеному цим Законом у випадку, якщо учасник справи не має електронного кабінету.
Відповідач ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
Копію ухвали від 30.12.2025 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді доставлено 31.12.2025 о 03:31 год. до Електронного кабінету Чорного В. В., що підтверджуєтеся довідкою про доставку документа в електронному вигляді (а.с. 110).
Таким чином відповідач ОСОБА_1 отримав копію ухвали від 30.12.2025 про відкриття провадження 31.12.2025 (п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України).
05.02.2026 від представника позивача Дідуха Є. О. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 112 – 113).
06.02.2026 судове засідання відкладено до 10.03.2026 на 10:00 год. у зв`язку із неявкою учасників справи.
Судову повістку про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 10.03.2026 було доставлено 25.02.2026 о 14:15 год. до Електронного кабінету ОСОБА_1 , що підтверджуєтеся довідкою про доставку документа в електронному вигляді (а.с. 118).
В силу п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
09.03.2026 від представника відповідача адвоката Бойка В. В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та перенесення судового розгляду (а.с. 120 – 121). 
09.03.2026 від представника відповідача адвоката Бойка В. В. надійшла заява, в якій, посилаючись на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просив суд відмовити в стягненні нарахованих ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором, як діючому військовослужбовцю. До заяви додано документи на підтвердження статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця (а.с. 127 – 135).
09.03.2026 від представника відповідача адвоката Бойка В. В. надійшла заява про перенесення судового засідання, призначеного на 10.03.2026 о 10:00 год. у зв`язку із занятістю адвоката в іншій справі (а.с. 136 – 137).
10.03.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення процесуального рішення за клопотанням позивача про витребування доказів (а.с. 146 – 148).
Ухвалою суду від 10.03.2026 витребувано в АТ «А–БАНК» інформацію щодо належності ОСОБА_1 платіжної картки, а також інформацію про зарахування (надходження) коштів на платіжну картку за період з 01.12.2023 по 06.12.2023 у сумі 3 000 грн за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ»; оголошено перерву у розгляді справи до 10.04.2026 до 11:00 год (а.с. 150 – 151).
27.03.2026 до суду надійшла витребувана судом інформація (а.с. 160 – 171).
Судову повістку про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 10.04.2026 об 11:00 год. було доставлено 17.03.2026 о 06:04 год. до Електронного кабінету ОСОБА_1 , що підтверджуєтеся довідкою про доставку документа в електронному вигляді (а.с. 157).
Судову повістку про виклик представника відповідача адвоката Бойка В. В. в судове засідання, призначене на 10.04.2026 об 11:00 год., було доставлено 17.03.2026 о 06:00 год. до Електронного кабінету ОСОБА_2 , що підтверджуєтеся довідкою про доставку документа в електронному вигляді (а.с. 158).
08.04.2026 від представника відповідача адвоката Бойка В. В. надійшла заява про перенесення судового засідання, призначеного на 10.04.2026 об 11:00 год., у зв`язку із перебуванням адвоката на амбулаторному лікуванні (а.с. 172 – 175).
Враховуючи, що відповідач та його представник, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, втретє не з`явилися в судове засідання, суд з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів, незалежно від причин їх неявки в судове засідання та враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для ухвалення рішення у справі.
10.04.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 15.04.2026.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив таке.
02.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4184107, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 3 000,00 грн. Кредит надано на строк 350 днів з 01.12.2023 до 15.11.2024, із визначенням процентної ставки 2,0% у день в межах строку кредиту та зниженої процентної ставки 1,40% у день у разі сплати відповідачем до 25.12.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, коштів у сумі, не меншій суми першого платежу згідно з Графіком платежів або часткового дострокового погашення кредиту (а.с. 71 – 77).
Також, 01.12.2023 відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 68 – 70).
Вказаний договір та паспорт споживчого кредиту відповідач підписав електронним підписом одноразовими ідентифікатором 14767.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до пп. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин – дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір про надання фінансової послуги (крім договору, предметом якого є послуга з торгівлі валютними цінностями або виконання платіжної операції, якщо зобов`язання за відповідними правочинами повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення) укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину: 1) у паперовій формі; або 2) у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; або 3) у порядку, передбаченому законодавством України про електронну комерцію.
У разі недотримання письмової форми договору про надання фінансової послуги, якщо така форма договору передбачена цією частиною, такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
На підставі викладеного законодавство України дозволяє укласти кредитний договір відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 01.12.2023 кредитний договір № 4184107 не суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не визнаний на час розгляду справи недійсним.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» власні зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором 4184107 виконало, надало йому кредит в сумі 3 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією ТОВ «УПР», викладеною у листі № 1821-2607 від 26.04.2024 (а.с. 83) та інформацією, наданою АТ «А–БАНК» на виконання ухвали суду від 10.03.2026 (а.с. 160 – 171).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Відповідно до п.п. 1.4.1 п. 1.5 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. 
Згідно з п.п. 1.4.2 п. 1.4 кредитного договору, знижена процентна ставка становить 1,40 % в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт до 25.12.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
Разом із тим, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого в нього станом на 26.07.2024 утворилась заборгованість за договором № 4184107 від 01.12.2023 у загальному розмірі 15 843,87 грн, яка складається з: 2 999,99 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 12 843,88 грн – сума заборгованості за процентами (а.с. 78 – 82).
26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як Клієнтом та позивачем як Фактором укладено Договір факторингу № 26/07/2024, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВИ ОПЕРАЦІЇ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і боржниками (а.с. 40 – 44). 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 15 843,87 грн, яка складається з: 2 999,99 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 12 843,88 грн – сума заборгованості за процентами (а.с. 97 – 98).
Пунктом 1.1 Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 передбачено, що за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Пунктом 1.2 Договору факторингу, передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 
Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно з Реєстром Боржників в електронному виді за формою, наведеною в Додатку № 5 до цього договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно з Реєстром Боржників в електронному виді (Додаток № 6). 
Відповідача було проінформовано про відступлення прав вимоги новому кредитору повідомленням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 90).
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язанні відповідно до статті 518 ЦК України.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором № 4184107 від 01.12.2023 суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаними договором.
Згідно з п. 1.4 Договору про споживчий кредит від 01.12.2023 № 4184107, строк кредитування складає 350 днів: з 01.12.2023 до 15.11.2024.
Отже, станом на дату укладання Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024, строк кредитування згідно з кредитним договором № 4184107 від 01.12.2023 не закінчився. 
У межах строку дії кредитного договору № 4184107 від 01.12.2023, у період з 27.07.2024 до 14.11.2024 позивачем здійснене донарахування процентів за вказаним кредитним договором за 111 календарних днів за ставкою 2% у день на загальну суму 6 660,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 99 – 100).
Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит складає 22 503,85 грн, яка складається з: 2 999,99 грн – заборгованість за основним боргом; 12 843,88 грн – проценти, нараховані первісним кредитором; 6 660,00 грн – проценти, нараховані позивачем.
Водночас, заперечуючи проти стягнення процентів у зазначеному позивачем розмірі, представник відповідача посилався на положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
За змістом довідки Військової частини НОМЕР_2 № 720 від 27.01.2022 сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 23.10.2020 (а.с. 129).
З довідки Військової частини НОМЕР_3 № 145/1 від 12.01.2026 випливає, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині з 13.03.2024 (а.с. 130).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та діє до цього часу. 
Отже, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить службу під час особливого періоду, у зв`язку із чим на нього розповсюджуються гарантії, визначені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Кредитний договір було укладено 01.12.2023, тобто вже під час дії особливого періоду.
Оскільки на військову службу ОСОБА_1 прийнятий з 23.10.2020, тому відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо нього з 01.12.2023 (з дати укладення кредитного договору) не мали нараховуватися проценти за користування кредитом.
З урахуванням викладених обставин, суд погоджується із доводами представника відповідача щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача процентів, нарахованих за весь час дії кредитного договору: з 01.12.2023 до 15.11.2024.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) розміром 2 999,99 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 2 999,99 грн (що складає 13,33% від суми позову 22 503,85 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 322,91 грн (13,33% від 2 422,40 грн).
У позовній заяві представник позивача просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази:
копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10, виданого головою Ради адвокатів Київської області 24.03.2017, на ім`я Дідуха Є. О. (а.с. 63);
копія довіреності, що видана ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на ім`я адвоката Дідуха Є. О. та уповноважує Дідуха Є. О. представляти інтереси в судах України (а.с. 38);
копія договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладеного між адвокатом Дідухом Є. О. та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (а.с. 29 – 30);
заявка № 4737198 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с. 96 – 97);
копія акту прийому-передачі виконаних робіт згідно з Договором № 01/08/2024-А від 01.08.2024, згідно з яким адвокатом надані такі послуги: зустріч та надання первинної консультації тривалістю 0,5 годин, дослідження наданих документів та аналіз фактичних обставин справи тривалістю 1 година, аналіз чинного законодавства та судової практики тривалістю 0,5 годин, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання, узгодження обраної позиції з клієнтом тривалістю 1 година, письмова юридична консультація тривалістю 1 година, складання, оформлення та направлення адвокатських запитів 1 година, складення позовної заяви тривалістю 2 години, складання та оформлення інших документів тривалістю 1 година, складання процесуальних документів тривалістю 2 години, представництво клієнта в суді тривалістю 2 години, на загальну суму 10 000 грн (а.с. 84);
детальний опис робіт № 4184107 від 05.12.2025 (а.с. 85);
копія рахунку на оплату за Договором № 01/08/2024-А від 01.08.2025 на суму 10 000 грн (а.с. 95).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Разом з тим, виходячи з обставин справи, з огляду на зміст позову, предмет спору в цій справі, який не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, суд вважає, що зазначений розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та пропорційним відносно предмету позову.
Вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, яка полягає в участі адвоката у судових засіданнях, є необґрунтованою, з огляду на те, що представник позивача у судових засіданнях участі не брав, адже справа розглядалась за відсутності сторін.
Інші послуги адвоката, викладені у акті прийому-передачі виконаних робіт, на переконання суду, охоплюються послугою, яка полягає у підготовці позовної заяви, тому стягнення окремо їх вартості з відповідача є необґрунтованим.
Таким чином, виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, яка є типовою, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд доходить висновку, що обгрунтовано сумою витрат на правничу допомогу є 3 000,00 грн, яку суд вважає обґрунтованим та співмірним зі складністю справи.
Однак, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 2 999,99 грн (що складає 13,33% від суми позову 22 503,85 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 399,90 грн (13,33% від 3 000,00 грн).
Стосовно викладеної в позовній заяві вимоги позивача про нараховування в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за наведеною позивачем формулою, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача, та роз`яснення такому органу (особі) порядку нарахування інфляційних втрат і 3 % річних, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Із аналізу вищезазначених норм випливає, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
При ухваленні рішення в цій частині суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палата Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, провадження № 12-4гс24, зокрема, щодо застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України, у якій зазначено таке.
Під час ухвалення рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд вправі, зокрема, відповідно до частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду.
Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Нарахування пені або відсотків у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується.
Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги.
При цьому, суд звертає увагу, що згідно з вищенаведеними положеннями Закону, в рішенні суду може бути вказано лише щодо нарахування відсотків або пені, а ч. 10 ст. 265 ЦПК України взагалі не передбачено можливість зазначення в рішенні нарахування інфляційних втрат.
Позивачем вимога про стягнення 3% річних не заявлена, в зв`язку з чим відсутні підстави зазначення в рішенні суду про нарахування органом (собою), який буде здійснювати примусове виконання рішення суду, 3 % річних.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, оскільки зазначення у рішенні суду необхідності стягнення з відповідача в порядку примусового виконання рішення 3% річних та інфляційних втрат є правом суду, а позивачем належним чином не обґрунтовано доцільності застосування ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги позивача.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76 – 83, 89, 133, 137, 141, 247, 258 – 259, 263 – 265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в особі представника адвоката Дідуха Євгена Олександровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕННОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4184107 від 01.12.2023 розміром 2 999 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 99 коп., судовий збір у розмірі 322 (триста двадцять дві) грн 91 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 399 (триста дев`яносто дев`ять) грн 90 коп.
У задоволенні іншої частини вимог позовної заяви відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено в повному обсязі 15 квітня 2026 року. 
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ЄДРПОУ 40966896, адреса: вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, м. Київ, 03045;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя А. В. Шалагінова