Справа № 420/19019/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Кіптіла Марина Миколаївна, звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1, в/ч НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 2, в/ч НОМЕР_2 ), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування» від 18.10.2024 № 122;
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.11.2024 № 119-РС в частині призупинення військової служби з 06.11.2024;
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.11.2024 № 330, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 ;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відновити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення з 06.11.2024.
Протиправність оскаржених наказів позивач умотивовує безпідставністю висновків відповідача щодо самовільного залишення ним військової служби, оскільки позивач протягом усього періоду, визначеного відповідачем як правопорушення, перебував на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманням ним травми тяжкого ступеню та визнаний згодом непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців на підставі статті 76- б графи ІІ Розкладу хвороб.
Ухвалою суду від 25.06.2025 вказаний позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
На виконання ухвали суду від 25.06.2025 представник позивача надала заяву про поновлення пропущеного строку звернення.
Ухвалою суду від 11.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими документами повернуто позивачу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою від 26.09.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Військовою частиною НОМЕР_1 (якій підпорядкована Військова частина НОМЕР_2 ) подано відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Посилаючись на те, що Акт службового розслідування від 07.10.2025 по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 матросом ОСОБА_1 , наказ командира військової частини НОМЕР_2 про результати службового розслідування від 1810.2024 №122, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2024 №119-РС про призупинення служби матросу ОСОБА_1 , наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2024 №330 про призупинення служби матросу ОСОБА_1 є законними та такими що відповідають вимогам чинного законодавства, адже складені та прийняті у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказується, що в ході службового розслідування не було враховано наявну на той момент медичну документацію, видане направлення від 18.08.2024 р. на подальше стаціонарне лікування та реабілітацію, що свідчить про незаконність висновків про неповернення позивача до місця служби без законних підстав та про те, що відповідачем не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, у тому числі, наявності вини військовослужбовця. Наведене, за позицією позивача, свідчить про протиправність наказу від 18.10.2024 № 122 «Про результати службового розслідування» та прийнятих на підставі нього інших оскаржених у цій справі наказів.
Ухвалою від 24.11.2025 клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення відповіді на відзив без розгляду – залишено без задоволення.
Клопотання ОСОБА_1 про надання строку на підготування заперечення на додаткові пояснення, про постановлення окремої ухвали та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження – залишено без задоволення.
Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.
Витребовано у Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 належним чином засвідчені копії наказу про прибуття ОСОБА_1 у період з 07 по 09 вересня 2024 року до ППД у с. Першотравневе, журналу з реєстрації наказів із зазначенням дати та реєстраційного номеру наказу про прибуття позивача у період з 07 по 09 вересня 2024 року до ППД у с. Першотравневому та докази доведення до відома ОСОБА_1 наказу про прибуття до ППД с. Першотравневе з 07 по 09 вересня 2024 року.
Витребовано у клінічного санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) отриманий від Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 копію наказу про прибуття ОСОБА_1 з 07 по 09 вересня 2024 року до ППД у с. Першотравневе (у разі його надходження), витяг з журналу з зареєстрованим наказом про прибуття ОСОБА_1 до ППД с. Першотравневе з 07 по 09 вересня 2024 року.
Зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії – до отримання доказів.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 в частині зупинення провадження у справі скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 залишено без змін.
Ухвалою від 23.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши та оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації та наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.03.2022 №2 з 12.03.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду розвідника радіотелефоніста 2 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 . 
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.05.2024 №127 солдата ОСОБА_1 відряджено до військової частини НОМЕР_4 , з метою фахової підготовки за спеціальністю «розвідник» у термін на 55 діб з 05 травня по 28 червня 2024 року, про що видано посвідчення про відрядження від 04.05.2024 №45. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.06.2024 №6-PC (по особовому складу) солдата ОСОБА_1 , водія розвідувального відділення розвідувального взводу, призначено на рівнозначну посаду водія розвідувального відділення розвідувального взводу у зв`язку із проведенням організаційних заходів з шпк «солдат» на шпк «матрос» та присвоєно військове звання «матрос».
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.06.2024 №184 матроса ОСОБА_1 призначено на посаду водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 . Також цим наказом позивачу встановлено посадовий оклад у розмірі 2 820,00 гривень на місяць і наказано виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 523%, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Виконуючим обов`язки командира розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 сержантом ОСОБА_2 09.09.2024 подано командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт, в якому він доповів, що матрос ОСОБА_1 , водій 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , виявися відсутнім в пункті постійної дислокації (ППД) підрозділу в АДРЕСА_2 ) на ранковій перевірці 09.09.2024. З приводу сімейних обставин до керівництва підрозділу не звертався, проходження лікування завершив. В телефонному режимі підтвердив свою відмову від повернення в ППД підрозділу, таким чином цей військовослужбовець самовільно залишив військову частину.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.09.2024 №257 (по стройовій частині) вирішено вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 у самовільне залишення військової частини з 09 вересня 2024 року матроса ОСОБА_1 , водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу. Також цим наказом вирішено зняти позивача з 09 вересня 2024 року з грошового та речового забезпечення військової частини, а з 10 вересня 2024 року - з продовольчого забезпечення військової частини. Підставою для винесення наказу зазначено рапорт сержанта ОСОБА_3 вх.№1/34/5149 від 09.09.2024.
На підставі указаного вище рапорту наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.09.2024 №346 призначено проведення службового розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини НОМЕР_2 , а також встановлення ступеню вини водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Проведення службового розслідування доручено начальнику групи цивільно-військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_2 , капітану ОСОБА_4 .
В ході службового розслідування відібрані пояснення у наступних військовослужбовців: тимчасово виконуючого обов`язки командира розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_3 , командира 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , начальника медичного пункту – начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 .
Сержант ОСОБА_7 у поясненнях від 26.09.2024, окрім інформації зазначеній в рапорті від 09.09.2024, зазначив, що у переписці ОСОБА_1 підтверджував факт відсутності, неповернення до ППД підрозділу та виражав у нецензурній формі власне незадоволення командуванням частини та підрозділом, й при цьому, про своє місцезнаходження матрос ОСОБА_1 не повідомляв, про його місцезнаходження не відомо.
ОСОБА_5 у поясненнях вказав, що 09.09.2024 при перевірці службової документації та особового складу, який перебував в ППД підрозділу н.п. Першотравневе, Одеської області, було встановлено, що матрос ОСОБА_1 15.08.2024 виписаний з лікарського закладу з рекомендаціями подальшого проходження реабілітації та повинен був повернутись на ППД підрозділу і очікувати направлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження реабілітації. Однак в період з 15.08.2024 по 09.09.2024 матрос ОСОБА_1 до ППД підрозділу не прибув. Про місцезнаходження матроса ОСОБА_1 не відомо.
Начальник медичної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 зазначив, що 01.07.2024 року з ним зв`язався матрос ОСОБА_1 , який проходив навчання та повертався в підрозділ по закінченню відрядження і скаржився на стан здоров`я, у зв`язку з чим йому було організовано консультацію травматолога та невролога в « НОМЕР_5 територіальному медичному об`єднанні» м. Львів, а також виконано комп`ютерну томографію головного мозку. Згідно консультативного висновку спеціалістів ОСОБА_1 02.07.2024 був направлений на огляд невролога ВМКЦ ПР м. Одеса, та за направленням якого був госпіталізований до КНП «ООКМЦ» ООР де знаходився на стаціонарному лікуванні до 15.08.2024. Згідно рекомендацій виписного епікризу 18.08.2024 був направлений на продовження курсу реабілітації в умовах стаціонару ВМКЦ ПР м. Одеси (направлення №9/5/305). 19.08.2024 в голосовому повідомленні ОСОБА_8 в категоричній формі відмовився від продовження реабілітації в умовах стаціонару та вимагав направлення на огляд ВЛК. 24.08.2024 матрос ОСОБА_1 був направлений на огляд ВЛК клініки ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення придатності до подальшого проходження військової служби за станом здоров`я, але 25.08.2024 в голосовому повідомленні матрос ОСОБА_1 повідомив, що відмовляється проходити огляд ВЛК, вимагаючи надання документів по травмам та пораненням, лікування за рахунок держави та виплати грошових компенсацій. На час складання цих пояснень, місцезнаходження матроса ОСОБА_1 не відоме.
У позивача пояснення не відбирались, доказів ознайомлення його із наказом про проведення щодо нього службового розслідування до суду не надано.
Також службовим розслідуванням на підставі медичної документації установлені обставини перебування позивача на стаціонарному лікуванні:
- в КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» ООР з 02.07.2024 по 01.08.2024 на підставі направлення військової частини;
- в ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» ПАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» у період з 01.08.2024 по 15.08.2024.
Крім того, установлено, що позивача було направлено військовою частиною 18.08.2024 на госпіталізацію до ІНФОРМАЦІЯ_2 та 24.08.2024 на медичний огляд ВЛК ВМКЦ ПР м. Одеса.
З цього службовим розслідування зроблено висновок, що матрос ОСОБА_1 , після того як 15.08.2024 був виписаний з Клінічного санаторію ім. Горького м. Одеса, повинен був повернутись в розташування військової частини, однак 15.08.2024 не повернувся в розташування військової частини НОМЕР_2 з лікувального закладу, чим не виконав своїх обов`язків, передбачених посадою та званням, а саме статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України), що дає підстави вважати, що він з 15.08.2024 перебуває у самовільному залишенні військової частини.
Також службовим розслідуванням висновано, що вина позивача виражається в формі прямого умислу, а своїми діями він порушив вимоги статей 17, 65, 68 Конституції України, статей 2, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та в таких діях позивача вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.
За результатами службового розслідування складено акт від 02.10.2024, який 07.10.2024 затверджено командиром військової частини НОМЕР_2 шляхом накладення резолюції «НШ. До наказу про результати службового розслідування».
Надалі наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 18.10.2024 № 122 «Про результати службового розслідування» вирішено:
- службове розслідування вважати завершеним (пункт 1 наказу);
- копії матеріалів службового розслідування направити до Територіального Управління Державного бюро розслідувань за підслідністю для прийняття рішення по притягненню до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ознаками частини 5 статті 407 КК України (пункт 2 наказу).
Пунктом 3 наказу тимчасово виконуючому обов`язки командира розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 сержанту ОСОБА_9 оголошено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» за послаблення контролю та несвоєчасний облік особового складу, а пунктами 4, 5, 6 та 7 наказано: 
командирам підрозділів військової частини НОМЕР_2 провести заняття з командирами відділень, головними сержантами, та довести зміст статей Кримінального Кодексу України в особливий період (воєнний стан), Розділ ХІХ «Кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення)», посилити контроль за особовим складом який знаходиться поза межами розташування підрозділів;
заступнику командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу ввести необхідні відомості до обліку правопорушень та органипулати проведення в усіх підрозділах аналітичної роботи з метою вактх військовослужбовців схильних до порушення військової дисципліни, як відносяться до групи посиленої психологтчаної уваги, організувати проведення заняття щодо доведення статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України;
контроль за виконанням цього наказу покладено на начальника штабу - заступника командира військової частини
Наказ довести до особового складу в частині, що його стосується.
Зміст наказу відтворює установлені обставини та висновки службового розслідування.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2024 №119-РС (по особовому складу) матросу ОСОБА_1 , колишньому водію розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_6 , призупинено військову службу з 06.11.2024. Підставою винесення наказу зазначено витяг 3 Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.11.2024 №62024150020002083.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2024 №330 (по стройовій частині) матроса ОСОБА_1 , колишнього водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , якому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.11.2024 №119-РС відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу», на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню від 06.11.2024 №62024150020002083 призупинено військову службу з 06.11.2024, з 21 листопада 2024 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 .
У той же час, як вбачається з матеріалів проведеної у військовій частині НОМЕР_4 службової перевірки за інформаційним запитом військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 від 29.07.2024 щодо ненадання йому медичної допомоги і не скерування його на лікування з приводу травмування, протягом відрядження позивач звертався за медичною допомогою: 
17.05.2024 звернувся в медичний пункт частини та був скерований на консультацію травматолога в Новояворівську лікарню імені Юрія Липи, де оглянутий із установленням діагнозу «Посттравматичний хронічний синовит лівого колінного суглоба. Стан після операції: артроскопії (грудень 2023 року): Надана допомога: проведена пункція суглоба з евакуацією надлишкової синовіальної рідини, призначено лікування та рекомендовано обмежити фізичні навантаження на протязі двох тижнів»;
24.05.2024 звернувся в медичний пункт частини із установленням попереднього діагнозу;
27.05.2024 звернувся в медичний пункт частини на контрольний огляд із установленням попереднього діагнозу;
02.06.2024 звернувся в медичний пункт частини на контрольний огляд із установленням попереднього діагнозу;
06.06.2024 звернувся в медичний пункт частини на контрольний огляд із установленням попереднього діагнозу;
25.06.2024 звернувся в медичний пункт частини із скаргою на перелом обох рук;
26.06.2024 був скерований на консультацію травматолога в Новояворівську лікарню ім. Юрія Липи санітарним транспортом, де йому було проведено рентгенотерапію лівого ліктьового суглоба, призначене лікування, дано рекомендації, зроблено записи в медичній документації.
28.06.2024 позивач вибув з військової частини НОМЕР_7 при прибутті представника військової частини НОМЕР_2 .
Також судом встановлено, що 02.07.2024 позивача було госпіталізовано до КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» на підставі направлення військової частини НОМЕР_2 від 01.07.2024.
01.08.2024 позивача переведено до Клінічного санаторію ім. Горького м. Одеса.
15.08.2024 позивача виписано із стаціонару Клінічного санаторію ім. Горького м. Одеса з діагнозом: посттравматичний двобічний плечовий плексит, ускладнений верхньою параплегією, з рекомендацією подальшого проходження курсу реабілітації.
18.08.2024 військовою частиною НОМЕР_2 видано позивачу направлення №9/5/305 на продовження курсу реабілітації в умовах стаціонару до ВМКЦ ПР м. Одеса.
З ВМКЦ ПР м. Одеса позивача скеровано до Клінічного санаторію «Аркадія» Державної прикордонної служби, де позивача 19.08.2024 було госпіталізовано.
У Клінічному санаторії «Аркадія» позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 19.08.2024 по 17.09.2024 з діагнозом «післятравматичний двобічний компресійно-ішемічний брахіоплексит з верхнею параплегією, переважним ушкодженням променевих та серединних нервів, більше справа. Порушення функцій кистей та пальців.».
Згідно із перевідним епікризом стаціонарного хворого № 1435 позивача переведено для подальшого лікування в неврологічне відділення «Одеський обласний клінічний медичний центр» ООР м. Одеса.
Як видно з виписного епікризу №6299, позивач з 17.09.2024 по 13.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні «Одеський обласний клінічний медичний центр» ООР м. Одеса, установлений діагноз: «Двобічна посттравматична компресійно-ішемічна невропатія лівого та правого плечових сплетінь із залученням лівого та правого серединного, ліктьового, променевого, м`язово-шкірного, підпахвинного нервів з дефіцитом амплітуди м`язової сили, ознаками аксонального ураження, периневрального набряку з великими вогнищами демієлінізації, тимчасовим помірним порушенням сенсорно-моторної функції, млявим парезом обох верхніх кистей (544.7) Стійка паретична контрактура правого променево-зап`ястного суглоба зі значним порушенням функції кисті. Лівобічний гонартроз 1 ст. у поєднані з хондромаляцією 2 ст. (дегенеративними змінами латерального меніска Stoller I-II) Застарілим пошкодженням латерального меніска, лікованого оперативно (03.12.2023 артроскопія, парціальна меніскектомія) з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Макулопатія, простий короткозорий астигматизм ст. 1.5Д лівого ока при гостроті зору з корекцією 0.6. Гострота зору правого ока 1.0. ХОЗЛ 2ст, фаза нестійкої ремісії. ДН 0-1 ст.».
Крім того, згідно із виданим Військово-лікарською комісією КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Свідоцтвом про хворобу №648 від 07.11.2024, затвердженим постановою 18 Регіональної військово-лікарської комісії від 07.11.2024 №12064, позивача на підставі статті 76-6 графи ІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з переоглядом через 6 (шість) місяців. 
За змістом цього свідоцтва, діагноз та постанова Військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва такий: «Двобічна посттравматична компресійно-ішемічна невропатія лівого та залученням плечових правого сплетінь із лівого та правого серединного, ліктьового, променевого, м`язово-шкірного, підпахвинного нервів з дефіцитом амплітуди м`язової сили, ознаками аксонального ураження, периневрального набряку з великими вогнищами демієлінізації, тимчасовим помірним порушенням сенсорно-моторної функції, млявим парезом обох верхніх кистей ( 44.7). Травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Стійка паретична контрактура правого променево-зап`ястного суглоба зі значним порушенням функції кисті. Лівобічний гонартроз 1 ст. у поєднані з хондромаляцією 2 ст. (дегенеративними змінами латерального меніска Stoller І-ІІ). Застарілим пошкодженням латерального меніска, лікованого оперативно (03.12.2023 артроскопія, парціальна меніскектомія) з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Макулопатія, простий короткозорий астигматизм ст. 1.5Д лівого ока при гостроті зору з корекцією 0.6. Гострота зору правого ока 1.0. ХОЗЛ 2ст, фаза нестійкої ремісії. ДН 0-1 ст. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.».
При вирішенні цього спору суд виходить з такого.
Згідно із статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, який у статті 2 встановив, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» установлено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із частиною 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;
За приписами частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Для військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні, з дня початку відбування такого покарання військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.
Військовослужбовці, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини четвертої, підпунктів «д» пунктів 1 і 2 частини п`ятої та підпункту «д» пункту 1, підпункту «ґ» пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону, крім випадків, передбачених цим Законом.
Під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану для військовослужбовців, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання на підставі амністії, а також яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, з дня прибуття їх до військових частин (місць проходження військової служби) військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.
За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.
Військовослужбовцям, зазначеним в абзацах сьомому, дев`ятому та дванадцятому цієї частини, з дня призупинення військової служби до дня її продовження виплата недоотриманого грошового, здійснення недоотриманого продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством України для військовослужбовців, не здійснюються.
Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі: перебування на лікуванні; захоплення в полон або заручником, а також інтернування у нейтральну державу; безвісної відсутності - до визнання його в установленому порядку безвісно відсутнім або оголошення померлим; настання інших випадків, визначених законодавством.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), відповідно до абзацу 1 пункту 1 якого Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Згідно із пунктом 12 цього Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Підпунктами 10, 12-1, 13, 14 та 15 пункту 116 Положення установлено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:
визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби;
відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;
якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;
якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;
якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення.
Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.
Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
За змістом пункту 122 Положення усунення військовослужбовців від виконання службових обов`язків здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відсторонення військовослужбовців від посади як захід забезпечення кримінального провадження здійснюється відповідно до Кримінального процесуального кодексу України на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 Кримінального процесуального кодексу України.
Військовослужбовці, відсторонені від посад, зараховуються у розпорядження відповідної посадової особи з дня, що настає за днем відсторонення, та продовжують проходити військову службу, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають (якщо до них не застосовано запобіжних заходів кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою). Військовослужбовці, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, продовжують проходити військову службу, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених командиром військової частини, якщо до них не застосовано запобіжних заходів або покарань, визначених у підпунктах 12-1, 13 пункту 116 цього Положення.
Грошове забезпечення військовослужбовців, які усунуті від виконання службових обов`язків або відсторонені від посади, здійснюється в порядку, визначеному Міністром оборони України.
Поновлення у правах усунутих від виконання службових обов`язків відбувається відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, які були відсторонені від посади, поновлюються на попередній або на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді в разі скасування відповідної ухвали слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження, винесення судом виправдувального вироку, відмови у порушенні кримінальної справи за відсутності події злочину, відсутності в діянні складу злочину, за недоведеності їх участі у вчиненні злочину, закриття кримінальної справи або в разі закінчення двомісячного строку відсторонення від посади, якщо строк відсторонення від посади не було продовжено в порядку, визначеному статтею 158 Кримінального процесуального кодексу України.
Грошове забезпечення, яке втратили відсторонені від посади військовослужбовці внаслідок незаконних дій, відшкодовується їм у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Порядок призупинення та продовження військової служби деталізований у пунктах 144-1 - 144-7 Положення, відповідно до яких для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:
видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;
організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;
надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
У разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпункту «е» пункту 1, підпункту «е» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Водночас, пунктом 148 Положення передбачено, що військовослужбовець за наявності поважних причин, що перешкоджають йому своєчасно вибути з пункту відрядження до місця постійної служби (навчання), повинен повідомити про це командира (начальника) військової частини через начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а в разі їх відсутності - через посадових осіб місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування із зазначенням причин затримки.
Поважними причинами затримки військовослужбовця у відрядженні понад строки, зазначені в посвідченні про відрядження, є захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), що позбавили його можливості своєчасно повернутися з відрядження, стихійне лихо, інші надзвичайні ситуації. Причини затримки повинні бути підтверджені відповідними документами.
Згідно із пунктом 150 Положення, у разі неповернення військовослужбовця з відрядження в установлений строк та відсутності повідомлення про причини його затримки командир (начальник) військової частини негайно надсилає запит посадовій особі, в розпорядження якої був відряджений військовослужбовець, або начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Після одержання відповіді на запит про те, що відряджений не прибув до пункту призначення або своєчасно вибув до своєї військової частини, командир (начальник) військової частини організовує його розшук в установленому порядку.
Пунктами 251, 258 Положення передбачено, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.
Лікування військовослужбовців повинно бути закінчено в закладі охорони здоров`я. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Військовослужбовці, які перебувають на військовій службі та визнані військово-лікарською комісією непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягають звільненню у відставку. Військовослужбовці, які перебувають на військовій службі та під час дії воєнного стану визнані військово-лікарською комісією непридатними за станом здоров`я до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців, підлягають звільненню в запас із зазначенням у наказі про звільнення, що такі особи підлягають повторному медичному обстеженню після закінчення відповідного строку.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 (далі - Статут).
Згідно із статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтями 18 та 19 Статуту установлено, що військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України. Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Статтями 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України установлено, що солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.
Солдат зобов`язаний:
підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;
знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою;
знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права;
сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;
постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички;
знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно);
додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни;
бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;
виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;
повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку;
своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;
ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;
неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки;
виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників);
у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття;
під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.
Згідно із статтями 233, 234, 241 та 246 Статуту збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).
Збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців досягається шляхом: проведення командирами (начальниками) заходів, спрямованих на створення здорових умов служби і побуту; систематичного загартовування і фізичного розвитку; виконання санітарно-гігієнічних, протиепідемічних і лікувально-профілактичних заходів.
Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Основними лікувально-профілактичними заходами є диспансеризація, амбулаторне, стаціонарне і санаторно-курортне лікування військовослужбовців.
Медичний контроль за станом здоров`я військовослужбовців здійснюється шляхом проведення: щоденного медичного спостереження за ними у процесі бойової підготовки і в побуті; медичних оглядів; поглиблених і контрольних медичних обстежень (стаття 248 Статуту).
Військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини (стаття 254 Статуту).
Згідно із статтею 255 Статуту амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини. Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.
Відповідно до статті 260 Статуту на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.
За приписами статей 261, 262 Статуту, про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.
В особливий період військовослужбовці, які згідно з висновком військово-лікарської комісії мають право на відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) чи визнані непридатними до військової служби, направляються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки або звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України. Військовослужбовці також мають право особисто подавати документи для оформлення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), а також для оформлення звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України.
В особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 №901 затверджено «Порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки» (далі – Порядок №901), відповідно до пункту 2 якого для обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між військовими частинами, закладами охорони здоров`я і територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки використовуються системи електронного документообігу Міноборони, Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - системи електронного документообігу).
Згідно із пунктами 4, 5 Порядку №901 заклади охорони здоров`я, військові частини, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють надсилання таких документів (обмін такими документами) в електронній формі:
іменного списку військовослужбовців, які поступили на стаціонарне лікування (обстеження) до закладу охорони здоров`я та вибули з нього, із зазначенням найменування закладу охорони здоров`я, військового звання, прізвища, власного імені, по батькові (у разі наявності), дати народження, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) або особистого номера військовослужбовця, умовного найменування військової частини, в якій військовослужбовець проходить військову службу, дати госпіталізації, дати виписки, потреби в наданні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва);
постанови військово-лікарської комісії, оформленої у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії;
довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва);
виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою, затвердженою МОЗ;
рапорта військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я. У рапорті військовослужбовця зазначається умовне найменування військової частини і повне найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки або закладу охорони здоров`я, до яких необхідно передати медичні та інші документи, адреса місця перебування під час відпустки або місця проживання (перебування);
витягу з наказу по особовому складу командира (керівника) військової частини;
витягу з наказу по стройовій частині командира (керівника) військової частини;
відпускного квитка;
згоди військовослужбовця на збір та обробку персональних даних.
У разі потреби заклади охорони здоров`я, військові частини, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки можуть здійснювати обмін іншими документами.
Медичні та інші документи військовослужбовця через систему електронного документообігу надсилаються:
військовою частиною, в якій військовослужбовець проходить військову службу, до закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, - довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); 
військовою частиною, в якій військовослужбовець проходить військову службу, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного у рапорті військовослужбовця, - довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), витяг з наказу по особовому складу командира (керівника) військової частини, витяг з наказу по стройовій частині командира (керівника) військової частини, відпускний квиток;
штатною військово-лікарською комісією до закладу охорони здоров`я, де військовослужбовець перебуває (перебував) на лікуванні, - постанова військово-лікарської комісії, оформленої у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії;
закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, та до найближчого військово-медичного закладу охорони здоров`я протягом одного дня з моменту, коли військовослужбовець поступив на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я або вибув з нього, - іменний список військовослужбовців, які поступили на стаціонарне лікування (обстеження) до закладу охорони здоров`я та вибули з нього, інші документи у разі потреби;
закладом охорони здоров`я до військової частини, де військовослужбовець проходить військову службу, і територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які зазначені в рапорті військовослужбовця, не пізніше дня завершення його лікування та виписки із закладу охорони здоров`я - постанова військово-лікарської комісії, оформлена у вигляді свідоцтва про хворобу чи довідки військово-лікарської комісії, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, рапорт військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування у зв`язку з хворобою, відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), про звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії або про звільнення з військової служби за станом здоров`я з метою взяття на військовий облік (виключення з військового обліку), інші документи у разі потреби.
Згідно із пунктами 6, 7 Порядку №901, у разі відсутності більше одного дня технічної можливості для надсилання документів, зазначених в абзацах другому - шостому пункту 5 цього Порядку, в електронній формі через систему електронного документообігу такі документи протягом одного дня надсилаються в такому порядку:
1) документи, зазначені в абзаці другому пункту 5 цього Порядку:
у разі відсутності технічної можливості у закладі охорони здоров`я надсилаються військовою частиною в електронній формі до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого перебуває заклад охорони здоров`я, де перебуває на лікуванні військовослужбовець, з метою подальшої передачі до такого закладу охорони здоров`я;
у разі відсутності технічної можливості у військовій частині надсилаються у паперовій формі до закладів охорони здоров`я, а після відновлення технічної можливості повторно надсилаються в електронній формі до закладів охорони здоров`я протягом одного дня;
2) документи, зазначені в абзаці третьому пункту 5 цього Порядку, у разі відсутності технічної можливості у військовій частині надсилаються у паперовій формі до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного у рапорті військовослужбовця, а після відновлення технічної можливості повторно надсилаються в електронній формі протягом одного дня; 
3) документи, зазначені в абзаці четвертому пункту 5 цього Порядку, у разі відсутності технічної можливості у закладі охорони здоров`я надсилаються штатною військово-лікарською комісією в електронній формі до військової частини, в якій військовослужбовець проходить військову службу, та протягом одного дня у паперовій формі до закладу охорони здоров`я, де військовослужбовець перебуває (перебував) на лікуванні;
4) документи, зазначені в абзаці п`ятому пункту 5 цього Порядку, надсилаються закладом охорони здоров`я у паперовій формі до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого перебуває заклад охорони здоров`я, з метою подальшого направлення ним документів в електронній формі до військової частини та військово-медичного закладу охорони здоров`я;
5) документи, зазначені в абзаці шостому пункту 5 цього Порядку, надсилаються закладом охорони здоров`я у паперовій формі до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого перебуває заклад охорони здоров`я, з метою подальшої передачі в електронній формі до військової частини і територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які зазначено в рапорті військовослужбовця.
У разі неможливості надсилання медичних та інших документів в електронній формі обов`язок щодо надсилання документів у паперовій формі покладається на заклад охорони здоров`я, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або військову частину.
За згодою військовослужбовця у разі відсутності технічної можливості для надсилання документів в електронній формі через систему електронного документообігу такий військовослужбовець в день виписки із закладу охорони здоров`я може отримати особисто медичні та інші документи і подати їх до:
військової частини, в якій він проходить військову службу;
територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого військовослужбовець направляється для взяття на військовий облік (виключення з військового обліку) у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я;
територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проведення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) чи місцем перебування на час звільнення від виконання службових обов`язків на підставі рішення військово-лікарської комісії.
Військовослужбовець в день виписки із закладу охорони здоров`я має право за бажанням особисто отримати медичні та інші документи та подати їх до військової частини, в якій він проходить військову службу, або територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого він направляється. 
Водночас, Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі – Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно із статтями 1 та 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
За змістом приписів статті 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається шляхом:
виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;
особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;
формування правової культури військовослужбовців;
умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;
зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;
підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;
своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;
чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Згідно із статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Права командирів (начальників) накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих військовослужбовців визначені статтями з 49 по 56 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до статей 83, 84 та 85 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі – Порядок №608), який визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
Пунктом 2 розділу І Порядку №608 визначено, що службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно із пунктом 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
ступеня вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Відповідно до пунктів 1, 3 та 4 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Службове розслідування у випадках, передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, може проводитись з усуненням військовослужбовця, дисциплінарне правопорушення якого підлягає розслідуванню, від виконання службових обов`язків, про що видається наказ із зазначенням причин усунення.
Згідно із пунктами 5, 8, 12, 13, 14 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.
Пунктами 1, 3 розділу ІV Порядку №608 установлено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
знати підстави проведення службового розслідування;
бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;
порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Згідно із пунктами 1, 3, 4, 5, 6 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються, зокрема: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Згідно з приписами пунктів 1, 2, 3 та 6 розділу VІ Порядку №608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Аналіз положень частини другої статті 24 Закону №2232-XII у системному зв`язку з положеннями частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту дозволяє зробити висновок, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У свою чергу внесення відповідних відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, яким під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення.
Визначення в абзаці другому частини другої статті 24 Закону №2232-XII командира військової частини суб`єктом звернення до органу досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої вносяться відповідні відомості до ЄРДР, обумовлено, перш за все, тим, що кримінальні правопорушення, передбачені абзацом першим частини другої цієї статті, нерозривно пов`язані з порушенням військовослужбовцем військової дисципліни.
Відповідно до положень Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир, який зобов`язаний постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (частина перша статті 5 Дисциплінарного статуту); у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (частина перша статті 45 Дисциплінарного статуту); командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом (частина третя статті 45 Дисциплінарного статуту).
За змістом частини четвертої статті 6 Дисциплінарного статуту на командира покладений обов`язок вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного, зокрема, із самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Схожий за змістом обов`язок командира, пов`язаний із забезпеченням військової дисципліни та встановлення обставин вчинення дисциплінарного проступку, закріплений у пункті 144-4 Положення, згідно з яким у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.
Таким чином, саме командир військової частини, який користується усією повнотою дисциплінарної влади стосовно підлеглих йому військовослужбовців, уповноважений контролювати дотримання військової дисципліни у військовій частині, своєчасно виявляти факти порушення військової дисципліни та встановлювати винних у цьому осіб, а в разі виявлення в діях військовослужбовця ознак кримінального правопорушення зобов`язаний повідомляти про це орган досудового розслідування.
Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2023 року (справа №420/8263/22), вирішуючи поставлене перед судом касаційної інстанції питання про те, чи будь-які відомості про кримінальне правопорушення, внесені до ЄРДР, є підставою для призупинення військової служби, зазначив, що «…в частині другій статті 24 Закону №2232-XII законодавець чітко визначив, що лише внесення до ЄРДР відомостей про самовільне залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, дезертирство або добровільну здачу в полон, які повідомлені командиром (начальником) військової частини в порядку частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту, тобто встановлені за результатом проведення службового розслідування, є достатньою підставою для негайного призупинення військової служби, що тягне за собою тяжкі наслідки для військовослужбовця».
Частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України визначений такий склад військового кримінального правопорушення: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
Отже, у спірному випадку службове розслідування повинно було встановити такі факти: 
позивач самовільно залишив військову частину або не з`явився вчасно на службу у бойовій обстановці; 
позивач самовільно залишив військову частину або не з`явився вчасно на службу і ці дії тривали понад три доби; 
відсутність поважних причин нез`явлення позивача вчасно на службу у бойовій обстановці або поважних причин відсутності позивача на службі тривалістю понад три доби.
Натомість матеріали службового розслідування, в сукупності із іншими доказами, які надані учасниками справи, свідчать про те, що службове розслідування проведено поверхнево, визначальні для вирішення питання про наявність в діях позивача ознак кримінального правопорушення (самовільне залишення військової частини) факти та обставини так і не були достеменно установлені, а висновки службового розслідування суперечать як один одному, так і наявним доказам.
Так, висновок відповідача про самовільне залишення позивачем військової частини (її пункта постійної дислокації) базується, фактично, лише на тому, що 15.08.2024 позивача було виписано із стаціонарного лікування в ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» ПАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» і він після цього не прибув у пункт постійної дислокації і не повідомив про причини нез`явлення на службу.
Водночас, відповідач проігнорував те, що самою ж військовою частиною позивача 18.08.2024 було направлено на госпіталізацію до ІНФОРМАЦІЯ_2 та 24.08.2024 на медичний огляд військово-лікарською комісією ВМКЦ ПР м. Одеса.
Крім того, позивачем до суду надано письмові копії електронних доказів – листування у спірний період з безпосереднім керівництвом у месенджері «SIGNAL», а також власні рапорти та інформаційні запити з приводу лікування, отримання травми разом із відповідями військової частини на них, що спростовує доводи відповідачів про відсутність інформації про причини нез`явлення позивача в пункт постійної дислокації військової частини.
При цьому відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження викладених в акті службового розслідування тверджень про те, що позивач відмовився повертатись в пункт постійної дислокації військової частини, проходити лікування та військово-лікарську комісію.
Наявними у справі доказами також підтверджується, що позивач:
- з 02.07.2024 по 01.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» на підставі направлення військової частини НОМЕР_2 від 01.07.2024;
- з 01.08.2024 по 15.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в Клінічному санаторії ім. Горького м. Одеса, куди його було переведено за медичними показаннями;
- 18.08.2024 військовою частиною НОМЕР_2 видано позивачу направлення №9/5/305 на продовження курсу реабілітації в умовах стаціонару до ВМКЦ ПР м. Одеса;
- з 19.08.2024 по 17.09.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ПР м. Одеса та Клінічному санаторії «Аркадія» Державної прикордонної служби
- з 17.09.2024 по 13.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні «Одеський обласний клінічний медичний центр» ООР м. Одеса;
- згідно із виданим Військово-лікарською комісією КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Свідоцтвом про хворобу №648 від 07.11.2024, затвердженим постановою 18 Регіональної військово-лікарської комісії від 07.11.2024 №12064, позивача на підставі статті 76-6 графи ІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з переоглядом через 6 (шість) місяців.
За змістом статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Статтями 18 та 19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України установлено, що військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України. Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Стаття 17 Конституції України визначає, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
При цьому, згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтями 21, 24 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Приписами статей 27, 49 Конституції України установлено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Згідно із статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» фактично заборонено виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини у разі перебування на лікуванні.
Пункт 148 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України відносить захворювання, поранення (травму, контузію, каліцтво) до поважних причин затримки військовослужбовця у відрядженні.
Тобто, захворювання та лікування військовослужбовця, а тим паче в умовах стаціонару, може бути поважною причиною у розумінні положень статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пунктів 144-1 – 144-7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та, навіть, статті 407 Кримінального кодексу України.
При цьому суд враховує й те, що приписами затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 №901 «Порядку здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки» обов`язок первісного надсилання медичних та інших документів в електронній та паперовій формі покладається на заклад охорони здоров`я, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або військову частину.
На час ініціювання, призначення та проведення службового розслідування, а також прийняття оскаржених наказів об`єктивно існувала медична документація, яка підтверджувала перебування позивача на стаціонарному лікуванні протягом усього періоду, який визначений відповідачем як самовільне залишення позивачем військової частини. 
З огляду на викладене, суд уважає, що в ході службового розслідування не було вчинено дій, передбачених Порядком №608 та спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування: належним чином не встановлювались обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; не встановлювались характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця; причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.
Тобто, відповідачем не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.
Наведене дає підстави для висновку, що службовим розслідуванням не доведено учинення позивачем правопорушення, а отже наказ командира Військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування» від 18.10.2024 № 122 є протиправним в частині, що стосується позивача.
За таких обставин суд також уважає, що один лише факт внесення до ЄРДР за заявою Військової частини відомостей про вчинене позивачем кримінальне правопорушення, які не встановлені й не перевірені належним чином його безпосереднім командуванням та містять суперечливу інформацію, не є достатньою підставою відповідно до вимог частини 2 статті 24 Закону №2232-XII для призупинення позивачу військової служби та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Тобто, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2024 №119-РС (по особовому складу) та наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2024 №330 (по стройовій частині) є протиправними в частині, яка стосується позивача.
Згідно частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами фактів учинення позивачем дисциплінарного проступку (правопорушення) та, як наслідок, і правомірності реалізації висновків службового розслідування, у тому числі й у вигляді призупинення позивачу військової служби та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
У зв`язку з викладеним, обґрунтованими є доводи позивача щодо протиправності оскаржених наказів та наявності підстав для їх скасування у частині, що стосується позивача, а отже суд приходить до висновку про задоволення позову.
За приписами частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Ураховуючи вищевикладене, задоволенню підлягають також і позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 відновити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення з 06.11.2024.
Згідно з вимогами статті 139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 18.10.2024 № 122 «Про результати службового розслідування».
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2024 №119-РС (по особовому складу) в частині призупинення з 06.11.2024 військової служби матросу ОСОБА_1 , колишньому водію розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_6 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2024 №330 (по стройовій частині) в частині виключення матроса ОСОБА_1 , колишнього водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , з 21 листопада 2024 року зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) відновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ) виплату грошового забезпечення з 06.11.2024.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний