ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 490/12504/23    Головуючий в І інстанції: Шолох Л.М. 
Номер провадження: 22-ц/819/403/26    Доповідач: Майданік В.В.
Номер провадження: 22-ц/819/444/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року        м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В., 
секретар Олійник К.О.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
позивач – ОСОБА_2 ;
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ТОВ "Місто для людей Миколаїв",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Шолох Л.М., дата складання повного рішення – не зазначено, а також за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Шолох Л.М., дата складання повного рішення – не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ТОВ "Місто для людей Миколаїв", про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

У грудні 2023 року адвокат Недибалюк Олеся Григорівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якій позивач просить суд ухвалити рішення (з урахуванням заяви від 13 вересня 2024 року про зменшення позовних вимог), яким стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь: матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 148 904,58 грн, яка складається з: 72 490,20 грн – сума вартості відновлювального ремонту квартири; 45 663,60 грн – матеріальна шкода; 18 750 грн – вартість заподіяної шкоди комплекту кухонних меблів; 4 800,00 грн – витрати на проведення будівельно-технічного дослідження; 7 200,00 грн – витрати на проведення товарознавчого дослідження; моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн; судові витрати покласти на відповідачів. 

Позов обґрунтований наступним.
Позивачка на підставі договору дарування являється власником квартири АДРЕСА_1 з часткою 2/3, в іншій частині власником квартири є її бабуся ОСОБА_2 . 
Відповідачі являються власниками квартири АДРЕСА_2 , що розташована на другому поверсі вказаного будинку.
17.02.2023 року трапилося залиття її зазначеної квартири АДРЕСА_3 з приміщення квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище.
В цей же день комісією у складі працівників ТОВ "Місто для людей Миколаїв", яка відповідно до укладеного договору надає послуги з управління будинком, було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин та розміру заподіяної шкоди.
Згідно з Актом про залиття аварія трапилась 17.02.2023 року на внутрішньо-будинкових системах, а саме того дня в буд. АДРЕСА_3 сталося залиття квартири АДРЕСА_3 з приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище. Було викликано аварійну бригаду, яка перекрила стояк холодної води для запобігання подальшого залиття. Причину залиття виявити не вдалося. Причину залиття мешканцем квартири АДРЕСА_2 було усунуто самостійно. Представникам керуючої компанії допуску до кв. АДРЕСА_2 для виявлення причини залиття квартири АДРЕСА_3 не було надано. 
При обстеженні квартири АДРЕСА_3 виявлені наступні пошкодження: в приміщенні кухні: на стелі пляма розміром 3,2м х 3,1м (стеля волога) на стінах плями розміром 3,2м х 2,4м; 3,1м х 2,4м; 1,4м х 2,4м; 2,2м х 2,4м. мокрі шпалери. В приміщенні 2-ї кімнати (21,6 кв.м.): на стелі пляма розміром 5,6м х 3,7м; на стінах плями розміром 3,7м х 2,6м; 4,3м х 2,6м; 2м х 2,6м; 2,8м х 2,6м (мокрі шпалери), на стінах плями розміром 3,7м х 2,6м; 4,3м х 2,6м; 2м х 2,6м; 2,8м х 2,6м (мокрі шпалери); підлога (ламінат) 5,6м х 3,7м вологий від залиття водою. В приміщенні коридору: стеля 5,4м х 1,7м; (мокра) стіни 4,5м х 2,6м (дві стіни) 0,8м х 2,6м (дві стіни) мокрі. В приміщенні ванної кімнати: на стелі мокрі плями розмірами 30см х 30 см; 30см х 20см; 60см х 30см. 
Крім матеріальних збитків, залиттям квартири завдано і моральну шкоду.
Відповідачі не бажають у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду. 

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 січня 2024 року відкрито провадження у справі.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю. 
Зазначено про безпідставність позовних вимог, оскільки з вини позивачки відбулося залиття і її квартири, так як чоловік ОСОБА_1 без неї з чоловіком (як співвласників квартири) зі своїми робітниками здійснив врізку і з`єднання їхньої частини труби холодного водопостачання з загальною частиною труби шляхом неякісного зварювання металопластикової та металевої труб.
11 вересня 2024 року адвокат Недибалюк Олеся Григорівна, яка діє від імені ОСОБА_2 , звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ТОВ "Місто для людей Миколаїв", про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому позивач просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь: матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 91 269,72 грн, моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн та судові витрати.

Позов мотивований наступним.
Згідно з Актом про залиття аварія трапилась 17.02.2023 року на внутрішньо-будинкових системах, а саме того дня в буд. АДРЕСА_3 сталося залиття квартири АДРЕСА_3 з приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище. Було викликано аварійну бригаду, яка перекрила стояк холодної води для запобігання подальшого залиття. Причину залиття виявити не вдалося. Причину залиття мешканцем квартири АДРЕСА_2 було усунуто самостійно. Представникам керуючої компанії допуску до кв. АДРЕСА_2 для виявлення причини залиття квартири АДРЕСА_3 не було надано. 
При обстеженні квартири АДРЕСА_3 виявлені наступні пошкодження: в приміщенні кухні: на стелі пляма розміром 3,2м х 3,1м (стеля волога) на стінах плями розміром 3,2м х 2,4м; 3,1м х 2,4м; 1,4м х 2,4м; 2,2м х 2,4м. мокрі шпалери. В приміщенні 2-ї кімнати (21,6 кв.м.): на стелі пляма розміром 5,6м х 3,7м; на стінах плями розміром 3,7м х 2,6м; 4,3м х 2,6м; 2м х 2,6м; 2,8м х 2,6м (мокрі шпалери), на стінах плями розміром 3,7м х 2,6м; 4,3м х 2,6м; 2м х 2,6м; 2,8м х 2,6м (мокрі шпалери); підлога (ламінат) 5,6м х 3,7м вологий від залиття водою. В приміщенні коридору: стеля 5,4м х 1,7м; (мокра) стіни 4,5м х 2,6м (дві стіни) 0,8м х 2,6м (дві стіни) мокрі. В приміщенні ванної кімнати: на стелі мокрі плями розмірами 30см х 30 см; 30см х 20см; 60см х 30см. 
Крім матеріальних збитків, залиттям квартири завдано і моральну шкоду.
Відповідачі не бажають у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2024 року об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ТОВ "Місто для людей Миколаїв", про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

У судове засідання з`явився представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Недибалюк О.Г., яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2025 року позов було задоволено частково. Суд ухвалив:
--- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану залиттям квартири у сумі 68 450,49 грн;
--- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану залиттям квартири у сумі 45 633,66 грн;
--- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн;
--- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн;
--- в задоволенні позову в іншій частині відмовити;
--- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення екпертизи у сумі 3 600,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 700,00 грн; 
--- стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 620,43 грн судового збору з кожного;
--- стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 302,75 грн судового збору з кожного.

Оскаржуваним додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2025 року заяву представника позивачів адвоката Недибалюк Олесі Григорівни про компенсацію судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи №490/12504/23 було задоволено частково. Суд ухвалив:
--- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 250 грн 00 коп;
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 250 грн 00 коп;
--- в іншій частині заяви – відмовити.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у справі встановлено, що 17 лютого 2023 року мало місце залиття квартири АДРЕСА_4 , співвласниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (відповідно частки 3/5 та 2/5). Причиною такого залиття є протікання труби холодного водопостачання (стояка) у квартирі АДРЕСА_5 , співвласниками якої є відповідачі (по 1/2 частці кожний).
Також суд виходив з того, що відповідальність за завдану позивачам матеріальну шкоду має бути покладена як на відповідачів так і на ТОВ "Місто для людей Миколаїв" у рівних частинах, оскільки, як зазначив суд, з одного боку, ТОВ "Місто для людей Миколаїв" не виконувало своїх обов`язків як управителя щодо належного обслуговування внутрішньо-будинкових систем водопостачання та не здійснювало належний контроль з боку керуючої компанії за мережами водопостачання, до яких відноситься вказана труба стояку, а з іншого боку, відповідачі, які самостійно здійснили заміну загального стояку водопостачання холодної води в своїй квартирі (спростування цього відповідачами суду не надано), не здійснювали належний контроль за станом труб системи водопостачання та не провели своєчасних заходів для їх ремонту та належної заміни в установленому законом порядку. 
Також суд виходив з того, що загальна сума матеріальної шкоди, завданої квартирі АДРЕСА_3 позивачів та яка має бути відшкодована як відповідачами, так і ТОВ "Місто для людей Миколаїв", становить 228 174,30 грн та складається з наступного: 120 817,00 грн – вартість відновлених ремонтно-будівельних робіт в кв. АДРЕСА_6 та №5, 6) + 76 106,00 грн – матеріальна шкода, яка завдана власнику приміщень квартири АДРЕСА_3 за АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 , АДРЕСА_2 внаслідок залиття рідиною та утворення пошкоджень (дефектів), які наявні на елементах опоряджувальних покриттів даних приміщень + 31 251,30 грн – вартість матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого майна (комплекту секційних меблів – кухонного гарнітуру) внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 . 
Також суд виходив з того, що оскільки позовних вимог до ТОВ "Місто для людей Миколаїв" позивачами не заявлено, то і вимога про стягнення матеріальної шкоди з вказаного товариства судом не вирішується. А тому, вказав суд, сума матеріальної шкоди, яка має бути стягнута у солідарному порядку з відповідачів на користь позивачів, становить 114 084,15 грн, а саме на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 68 450,49 грн, на користь ОСОБА_2 – 45 633,66 грн.
При цьому посилання відповідачів на неналежність доказів, наданих позивачами, а саме акту залиття квартири від 17 лютого 2023 року та висновку експерта від 30 березня 2023 року, від 24 липня 2023 року, з огляду на наявність невідповідностей у даті замовлення такого експертного висновку, відсутність підпису сусідів, відсутність висновків про причини затоплення тощо, суд відхилив як необґрунтовані, зазначивши, що під час розгляду справи відповідачами у справі не заперечується сам факт завдання шкоди майну позивачів внаслідок протікання труди водопостачання холодної води у квартирі відповідачів. 
Також суд виходив з того, що наявні підстави відшкодування завданої позивачам моральної шкоди як відповідачами так і ТОВ "Місто для людей Миколаїв", а тому, на думку суду, сума моральної шкоди, яка полягає у стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях, має бути стягнута як із відповідачів так із управляючої компанії, до якої позовних вимог позивачами не заявлено. Відтак, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення у солідарному порядку з відповідачів на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_2 4 000,00 грн кожному.
Також суд виходив з того, що відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивачів має бути стягнуто судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме на користь ОСОБА_6 1 240,87 грн (по 620,43 грн з кожного з відповідачів) та на користь ОСОБА_2 у розмірі 605,50 грн (по 302,75 грн з кожного з відповідачів). Також, як вказав суд, з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути витрати на професійну допомогу та витрати з проведення експертизи, а саме 3600,00 грн (7 200 : 2) та 5 700,00 грн (11 400 : 2).

Задовольняючи частково заяву представника позивачів адвоката Недибалюк Олесі Григорівни про компенсацію судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи та ухвалюючи додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 250,00 грн з кожного із заявлених до стягнення 45 000,00 грн, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст.137, 141 ЦПК України. 
Також суд виходив з того, що пунктами 4.1.2. та 5.1. договору про надання правничої допомоги №23-10 передбачено, що надання правничої допомоги клієнту за цією угодою здійснюється на оплатній основі. Зазначене також підтверджується додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги №23-10 від 20.02.2023 року та додатковою угодою №2 до договору про надання правничої допомоги №23-10 від 20.02.2023 року. 
Також суд враховував, що з наведених договорів та актів наданих послуг №1 від 02.10.2023 року та №2 від 01.12.2025 року слідує, що ОСОБА_1 понесла витрати пов`язані з розглядом справи (вартість послуг правничої допомоги) у розмірі 45 000,00 грн. 
Також суд виходив з того, що зі змісту рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2025 року слідує, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідачів на користь позивачів стягнуто 50% суми шкоди, завданої залиттям квартири. Відтак, на думку суду, з відповідачів слід стягнути половину суми, сплаченої позивачем ОСОБА_1 за послуги адвоката Недибалюк О.Г., тобто 22 500 грн (по 11 250,00 грн витрат на правничу допомогу з кожного). На думку суду така сума витрат на правничу допомогу є співмірною зі складністю справи, тривалістю її розгляду та виконаною адвокатом роботою.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати рішення від 25 листопада 2025 року про часткове задоволення двох позовів у повному обсязі й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до обох відповідачів відмовити в повному обсязі. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що у справі не доведено їх вину у затопленні квартири позивачів, адже у відповідному Акті про залиття квартири від 17.02.2023 року не встановлено причину залиття вказаної квартири. А обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження) покладено саме на управителя. Отже, відповідальність за прорив стояка холодної води залежить від місця пошкодження. Зоною відповідальності управителя є усі загальнобудинкові мережі (стояки) до першого запірного крана у квартирі. Зоною відповідальності власника квартири є усе, що розташоване після першого запірного крана (внутрішньо квартина розводка, змішувачі, гнучкі шланги). Таким чином аварійна ситуація по витоку води не відноситься виключно до їхньої квартири АДРЕСА_2 , а є спільним майном багатоквартирного будинку, утримання і ремонт якого включений до послуги з управління управителем спільного майна вказаного будинку. Відтак, вказав, саме ТОВ "Місто для людей Миколаїв" зобов`язано утримувати у належному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо-будинкової системи водопостачання, а тому вина вказаного Товариства у заподіянні шкоди полягає у бездіяльності, а саме у невиконанні планових профілактичних робіт з підтримання належної експлуатації та нормального функціонування загальних внутрішньобудинкових мереж. 
Також зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що висновки двох експертиз не містять висновку про причину залиття квартири позивачів.
Також вказав, що суд не врахував і того, що сама заміна частини стояка холодної води в їхній квартирі відбулась восени 2013 року за ініціативи чоловіка позивачки ОСОБА_7 та робітниками, яких він привіз. Зокрема, вказані особи зробили незаконну врізку у стояк холодного водопостачання та одночасно з цим обрізали частково і стояк гарячого водопостачання, тим самим незаконно втрутившись до системи водопостачання внутрішньо будинкової мережі. 
Отже, вказав, він з дружиною не мають жодного відношення до обслуговування та належного утримання стояка водопостачання багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , а також до зварювальних робіт, які проводилися на цьому стояку. А тому вони є неналежними відповідачами.
Також зазначив, що суд не прийняв уваги того, що Висновки експертів за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №137-0057 від 13.06.2023 року та товарознавчого дослідження №115-200 від 30.03.2023 року не мають статусу судової експертизи, мають безліч розбіжностей, невідповідностей.
Також вказав, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від основної вимоги, а тому якщо презумпція вини буде спростована відповідачем, то така другорядна вимога через ненастання деліктної відповідальності відпадає сама собою.
Також зазначив, що суд не прийняв до уваги відомості щодо позивачки ОСОБА_2 , її вік (більше 90 років), те що вона ніколи не проживала у постраждалій квартирі, не мала там особистих і побутових речей, окрім формального статусу власника нерухомого майна. А тому і з цієї причини її вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною.
Також вказав, що суд мав би врахувати й те, що позивачі з першого дня повномасштабного вторгнення рф в Україну виїхали зі своєї вказаної квартири і не живуть в ній, у тому числі і в день затоплення. Вони (відповідачі) також вимушені були виїхати на проживання в іншу область. Тобто, в день затоплення у своїх квартирах сторони не проживали. 
Також зазначив, що оскаржуване рішення суперечить судовій практиці. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 11.03.2021 року дійшов висновку, що обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньо будинкової системи холодного водопостачання, покладено саме на управителя.

На вказане рішення від 25 листопада 2025 року також подала апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 . В ній вона просить його скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому скаржниця послалася на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема вказала, що суд не прийняв до уваги того, що під час розгляду справи вона з чоловіком пояснювали, що не здійснювали жодних зварювальних робіт, ці роботи проводилися за ініціативою та працівниками, найманими чоловіком позивачки. Вона з чоловіком не мають жодного відношення до обслуговування та належного утримування стояка водопостачання будинку, а тому являються неналежними відповідачами у справі.
Також зазначила, що поза увагою суду залишилось те, що вона неодноразово просила суд оглянути та долучити в якості речового доказу фрагмент пошкодженої частини труби холодного водопостачання, проте суд вказав, що дослідження та надання оцінки технічним характеристикам цієї труби потребує знань в іншій, аніж право, галузі, яких суд не має, таким чином суд фактично відмовився оцінювати даний речовий доказ.
Також вказала, що судом не було враховано й того, що залиття квартири позивачки сталося 16.02.2023 року, в цей час ОСОБА_1 проживала за кордоном, їх з чоловіком сім`я також виїхала до іншого регіону як ВПО.
Також зазначила, що Акт залиття квартири, складений працівниками ТОВ "Місто для людей Миколаїв", не відповідає вимогам Наказу Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, оскільки не містить визначення характеру залиття квартири та його причини, висновків комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.
Також вказала, що у справі мали місце процесуальні порушення, зокрема, їм не було надіслано ухвалу про відкриття провадження, сама ухвала у справі 490/12504/23 підписана не 01 січня, а 11 січня 2024 року, тривалий розгляд підготовчого провадження (майже рік) та самої справи, обидва позови об`єднані майже через рік, ігнорування судом кількох поданих клопотань тощо.

Отже, виходячи зі змісту апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , слід дійти висновку, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2025 року оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не оскаржується в іншій частині, в якій цим рішенням було відмовлено в задоволенні позову. 

Крім того, в апеляційній скарзі на додаткове рішення суду від 30 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_4 просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви про розподіл (відшкодування/компенсацію) судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи № 490/12504/23 щодо стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн. При цьому є посилання на порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема вказано, що додаткове рішення ухвалено з пропуском процесуального строку, адже заява надійшла до суду 01.12.2025 року, а додаткове рішення ухвалено не протягом 10 днів, а лише 30.12.2025 року.
Також зазначено, що відповідачі не були своєчасно повідомлені про надходження заяви про ухвалення додаткового рішення.
Також вказано, що з урахуванням п.6.3. Прикінцевих положень Договору, укладеного між адвокатом та ОСОБА_1 , строк його дії (31.12.2023р) з урахуванням одиничної пролонгації вже давно завершився, а саме до 31.12.2024 року.
Також зазначено, що суд не врахував того, що основним рішенням з відповідачів в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 було вже стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірі 5 700,00 грн, тобто має місце подвійне стягнення витрат на правничу допомогу, що є незаконним.
Також вказано, що суд не прийняв до уваги того, що позивачка не надала доказів понесення вказаних витрат (квитанцій, касових ордерів).
Також зазначено, що суд не врахував того, що Акт №2 про надання послуги від 01.12.2025 року містить дату надання послуги "прибуття представника до суду" вартістю 6000грн – 18.12.2025 року.

У відзиві адвокат Недибалюк Олеся Григорівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без розгляду, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2025 року – без змін. Судові витрати за результатами розгляду апеляційної скарги просить покласти на скаржника ОСОБА_4 . При цьому зазначила про наступне.
Суд першої інстанції правильно встановив наявність шкоди, протиправної поведінки відповідачів та причинно-наслідковий зв`язок між ними, керуючись ст.1166 ЦК України.
Факт залиття квартири АДРЕСА_11 (належної відповідачам) встановлено актом комісії ТОВ "Місто для людей Миколаїв" від 17.02.2023 р., де зафіксовано пошкодження стель, стін, підлоги та меблів у приміщеннях квартири позивачів. Цей акт складено за участю представників керуючої компанії та власника квартири АДРЕСА_3 , з детальним описом пошкоджень. Відповідачі не заперечували факт залиття під час розгляду справи (як зазначено в рішенні суду), а лише намагалися перекласти вину на позивачів, не надавши доказів.
Вартість відновлювального ремонту та матеріальної шкоди доведено висновками експертів.
Причиною залиття є аварія в системі холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 , що належить відповідачам на праві власності (1/2 частки кожному, свідоцтва від 19.12.2003 р.). Вказані обставини окрім іншого підтверджують і самі відповідачі.
Щодо моральної шкоди (по 4 000 грн кожній позивачці): вона полягає в душевних стражданнях через пошкодження майна (п.3 ч.1 ст.23 ЦК України). Суд врахував характер правопорушення, глибину страждань та принципи розумності (ст.1167 ЦК України).
Скаржник стверджує про порушення норм процесуального права, упередженість суду, проблеми з відкриттям провадження, зникнення документів та зволікання. Однак, на думку представника позивача, ці твердження є необґрунтованими, оскільки суд дотримувався принципів змагальності, рівності та розумних строків (ст.12, 129 ЦПК України), водночас апелянт не надає жодних доказів на підтвердження своїх доводів.
Орієнтовний розрахунок суми судових витрат, понесених Позивачкою ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, становить 10 000 грн, що включає виключно витрати на професійну правничу допомогу (гонорар адвоката за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, участь у судовому засіданні та інші процесуальні дії). Розмір таких витрат є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом та відповідає критеріям розумності, встановленим ч.4 ст.137 ЦПК України.

Також, у відзиві адвокат Недибалюк Олеся Григорівна, яка діє від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без розгляду, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2025 року – без змін. Судові витрати за результатами розгляду апеляційної скарги просить покласти на скаржника ОСОБА_3 . При цьому зазначила про наступне.
Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Воно ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами.
Скаржник стверджує, що залиття квартири АДРЕСА_3 відбулося виключно через неналежне виконання обов`язків ТОВ "Місто для людей Миколаїв" як управителя будинку, а відповідачі ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) є неналежними відповідачами, оскільки не проводили зварювальних робіт і не несуть відповідальності. На думку представника позивача, ці доводи є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Сама шкода доведена: факт залиття квартири АДРЕСА_3 підтверджений актом комісії ТОВ "Місто для людей Миколаїв" від 17.02.2023, висновком будівельно-технічної експертизи № 115-200 від 30.03.2023 (вартість відновлювального ремонту – 120 817 грн, матеріальна шкода – 76 106 грн) та висновком товарознавчої експертизи № 137 0057 від 24.07.2023 (шкода кухонним меблям – 31 251,30 грн). Загальна шкода – 228 174,30 грн.
Співвласники кваритир АДРЕСА_2 , її фактичні мешконці чи інші особи, що мали безпосередні доступ до квартири АДРЕСА_2 , не надали такого доступу комісії управителя, у зв`язку з чим встановити конкретну причину залиття не вдалось. Проте встановленими є факти: залиття відбулось з квартири, що належить на праві власності відповідачам, самі відповідачі підтверджували і під час розгляду справи в суді першої інстанції і в апеляційних скаргах, що залиття сталось через аварію в системі водопостачання в їхній квартирі.
Щодо причинно-наслідкового зв`язку: залиття сталося саме через протікання труби в квартирі АДРЕСА_2 відповідачів (акт від 17.02.2023, експертизи). Суд правильно поклав половину відповідальності на відповідачів (114 084,15 грн солідарно).
Моральна шкода (по 4000 грн кожній позивачці) доведена стресом та стражданнями від пошкодження майна (ст.23, 1167 ЦКУ; постанова ВС від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц: розмір визначається з урахуванням розумності та справедливості). Суд зменшив суму вдвічі через спільну вину, що є допустимим.
Скаржник посилається на постанову ВС від 01.11.2018 № 905/2191/15, але вона стосується господарських спорів і справа що розглядалася не є тотожною чи принаймні подібною до правовідносин у цій справі.
У цивільних справах про залиття власники верхньої квартири є належними відповідачами (постанова ВС від 20.02.2019 у справі № 757/30462/17-ц). Відповідачі самі визнали факт протікання в їх квартирі, але не спростували вину.
Щодо процесуальних порушень скаржник наводить низку нібито порушень норм ЦПК України, але не обргунтовує, яким саме чином такі нібито порушення вплинуло на права відповідачів або на саме рішення.
Орієнтовний розрахунок суми судових витрат, понесених Позивачкою ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, становить 10 000 грн, що включає виключно витрати на професійну правничу допомогу (гонорар адвоката за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, участь у судовому засіданні та інші процесуальні дії). Розмір таких витрат є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом та відповідає критеріям розумності, встановленим ч.4 ст.137 ЦПК України (постанова Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/12155/22).
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А.А., розглянувши розпорядження голови Миколаївського апеляційного суду від 30 грудня 2025 року про передачу апеляційної скарги для визначення підсудності у вказаній цивільній справі, постановив ухвалу від 08.01.2026 року, якою визначив підсудність цивільної справи № 490/12504/23 Херсонському апеляційному суду, матеріали справи направив Херсонському апеляційному суду. 

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 16.02.2025 року о 10:00 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав. 

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартири АДРЕСА_4 є: ОСОБА_1 – 2/5 частин у праві власності; ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) – 1/5 частина у праві власності; ОСОБА_9 – 1/5 частини у праві власності; ОСОБА_2 – 1/5 частина у праві власності; ОСОБА_10 – 1/5 частина у праві власності; ОСОБА_11 – 1/5 частини у праві власності.

З матеріалів справи вбачається і це підтверджується копією договору дарування, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подарували належні їм частки у справі власності на квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_1 . 

Згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №323278378 від 17.02.2023 року квартира АДРЕСА_5 на праві часткової приватної власності належить: ОСОБА_3 – 1/2 частини відповідно до Свідоцтва про право власності від 19.12.2003 року, ОСОБА_4 – 1/2 частини відповідно до Свідоцтва про право власності від 19.12.2003 року. 
За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідачів.

Відповідно до інформації, яка наявна в департаменті житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 обслуговується: ТОВ "ЖЕК "Соляні", ТОВ "Соляні", ЖКП ММР "Бриз" та ТОВ "Місто для людей Миколаїв".

17.02.2023 року ТОВ "Місто для людей Миколаїв" складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на внутрішньо будинкових системах у складі: голови комісії менеджера з домоуправління ОСОБА_12 , членів комісії електрика ОСОБА_13 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_14 , власника квартири АДРЕСА_3 , власник квартири АДРЕСА_2 – відсутній.

Відповідно до вказаного Ату 17.02.2023 року в буд. АДРЕСА_3 трапилося залиття квартири АДРЕСА_3 з приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище. При обстеженні кв. АДРЕСА_3 виявлені наступні пошкодження: в приміщенні кухні: на стелі пляма розміром 3,2м х 3,1м (стеля волога) на стінах плями розміром 3,2м х 2,4м; 3,1м х 2,4м; 1,4м х 2,4м; 2,2м х 2,4м. мокрі шпалери. В приміщенні 2-ї кімнати (21,6 кв.м.): на стелі пляма розміром 5,6м х 3,7м; на стінах плями розміром 3,7м х 2,6м; 4,3м х 2,6м; 2м х 2,6м; 2,8м х 2,6м (мокрі шпалери), на стінах плями розміром 3,7м х 2,6м; 4,3м х 2,6м; 2м х 2,6м; 2,8м х 2,6м (мокрі шпалери); підлога (ламінат) 5,6м х 3,7м вологий від залиття водою. В приміщенні коридору: стеля 5,4м х 1,7м; (мокра) стіни 4,5м х 2,6м (дві стіни) 0,8м х 2,6м (дві стіни) мокрі. В приміщенні ванної кімнати: на стелі мокрі плями розмірами 30см х 30 см; 30см х 20см; 60см х 30см. Висновок – була викликана аварійна бригада, яка перекрила стояк х/в для запобігання подальшого залиття. Причину залиття виявити не вдалося. Причину залиття мешканцем квартири АДРЕСА_2 було усунуто самостійно. Представникам керуючої компанії допуску до кв. АДРЕСА_2 для виявлення причини залиття кв. АДРЕСА_3 не було надано. 

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 30.03.2023 року №115-200 вартість відновлених ремонтно-будівельних робіт, в кв. АДРЕСА_12 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 та АДРЕСА_13 , постраждалою в результаті залиття квартири, в нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги складає 120 817,00 грн.

Цим висновком також визначено, що матеріальна (майнова) шкода, яка завдана власнику приміщень квартири АДРЕСА_3 за АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 та АДРЕСА_13 , внаслідок залиття рідиною та утворення пошкоджень (дефектів), які наявні на елементах опоряджувальних покриттів даних приміщень складає 76 106,00 грн.

Відповідно до висновку експерта №137-0057 товарознавчого дослідження по заявці особи ОСОБА_1 від 13.06.2023 року для цілей подання заяв про компенсацію, а також подання позовів до судових інстанцій від 24.07.2023 року – вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику пошкодженого майна (комплекту секційних меблів – кухонного гарнітуру) внаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 складає 31 251,30 грн.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зобов`язання про відшкодування шкоди – це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень ст.ст.11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. 

У справах про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття, має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії – місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло- та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги. При цьому правовідносини між вказаними особами, що виникають у процесі створення житлово-комунальної послуги, надання та споживання, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі ст.8 вказаного Закону передбачено обов`язок виконавця готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Також за ч.4 ст.8 вказаного Закону управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний, зокрема, забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Також у вказаному Законі (ст.1) наведено визначення термінів, які у ньому вживаються, зокрема:
--- виконавець комунальної послуги – це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору (пункт 2);
--- внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку – це механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (пункт 3);
--- управитель багатоквартирного будинку (далі – управитель) – це фізична особа-підприємець або юридична особа – суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (пункт 14).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно з п.24 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 17 лютого 2023 року): до тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення не включаються витрати, які включено до складу плати за абонентське обслуговування та плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також витрати, пов`язані із встановленням, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води.

Відповідно до Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою КМУ від 5 вересня 2018 р. № 712 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 17 лютого 2023 року): 
--- послуга з управління включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, згідно з відомостями про таку земельну ділянку, що містяться у Державному земельному кадастрі, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо (пункт 9);
--- під час надання послуги з управління управитель забезпечує виконання робіт та послуг з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що входять до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис), з урахуванням обов`язкового переліку робіт та послуг, що затверджується Мінрегіоном, та з дотриманням: встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо якості житлово-комунальних послуг; вимог до якості, в тому числі щодо періодичності виконання (надання) таких робіт (послуг), визначених договором управління (пункт 10);
--- у разі коли це визначено договором управління, управитель здійснює обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання за рахунок коштів співвласників (пункт 11);
--- управитель зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору управління, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг (пункт 43).

Згідно Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 219 від 15.08.2018 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 17 лютого 2023 року): точка приєднання внутрішньобудинкової системи водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення – це перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи). 

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що труба стояку внутрішнього водопостачання, який проходить через квартири всіх поверхів житлового багатоквартирного будинку від лежаків в підвальних приміщеннях до горищного або технічного поверху, відноситься до внутрішньобудинкової системи водопостачання. Натомість внутрішньоквартирні трубопроводи – це водопостачання від запірної арматури на відгалуженні від труби стояку.

При цьому обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження) покладено саме на управителя.

При цьому, запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання, закон не визначає зобов`язання управителя виконувати роботи з профілактичного огляду запірної арматури, яка знаходиться в квартирі споживача.

Наведені висновки, узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 760/17509/16-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 676/5527/16-ц, від 26 березня 2018 року у справі № 750/7694/17, від 04 листопада 2019 року у справі № 761/19865/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 522/23237/15-ц, від 14 листопада 2019 року у справі № 552/1712/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 640/8651/15-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 641/9921/15-ц, від 10 травня 2018 року у справі № 683/3628/16-ц, від 07 серпня 2020 року у справі № 759/8904/16, від 07 лютого 2018 року у справі № 639/101/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 639/3568/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 569/744/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 344/3303/16-ц, від 24 жовтня 2019 року у справі № 212/6746/15-ц, від 13 серпня 2020 року у справі № 643/14853/16, від 28 травня 2020 року у справі № 640/419/17, від 11 березня 2021 року у справі № 488/4653/18.

Заперечуючи проти позову, відповідачі посилаються на те, що вони не мають жодного відношення до обслуговування та належного утримання стояка водопостачання багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , а також до зварювальних робіт, які проводилися на цьому стояку. При цьому вони вказують, що сама заміна частини стояка холодної води в їхній квартирі відбулась восени 2013 року за ініціативи чоловіка позивачки ОСОБА_7 та робітниками, яких він привіз.

Апеляційний суд враховує зазначене та приходить до висновку, що у справі встановлено факт того, що причиною залиття квартири позивачів є протікання стояка труби водопостачання холодної води у квартирі, яка належить відповідачам (квартира АДРЕСА_5 ). Однак у справі відсутні докази втручання відповідачів будь-яким чином в роботу вказаного стояка труби водопостачання холодної води, який проходить повз їхню квартиру. Адже таке втручання не може бути таємним, воно передбачає центральне перекриття водопостачання, що не може пройти повз уваги управителя, за умови належного виконання ним своїх обов`язків. Жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідачі будь-коли перекривали вказаний стояк труби водопостачання не надано. Посилання відповідачів на те, що відповідна робота на вказаній трубі у 2013 році була зроблена чоловіком позивачки ОСОБА_7 , є позицією відповідачів. Суд апеляційної інстанції не встановлює даний факт, але у будь-якому випадку вважає недоведеною вину саме відповідачів у затопленні квартири позивачів, тобто у втручанні в роботу стояка труби водопостачання холодної води. 

Той факт, що протікання труби стояку холодної води сталося саме з квартири відповідачів зовсім і не означає їхню вину, оскільки проведення регулярних планових профілактичних робіт з підтримання належної експлуатації відповідних внутрішньобудинкових мереж, зокрема і вказаної труби, забезпечило б виявлення відповідного дефекту та, відповідно, своєчасний її ремонт, тобто унеможливило б виникнення такої події (залиття квартири позивачів). 

Як вказувалось, труба стояку холодної води відноситься до внутрішньобудинкової системи водопостачання, відтак вона є спільним майном багатоквартирного будинку, утримання і ремонт якого включений до послуги з управління управителем спільного майна вказаного будинку. Таким чином, саме на управителі лежить вина у тому, що сталося, а саме у протіканні води та затопленні квартири позивачів, адже вина управителя (обслуговуючої організації) у заподіянні шкоди полягає у бездіяльності, у невиконанні планових профілактичних робіт з підтримання належної експлуатації та нормального функціонування загальних внутрішньобудинкових мереж. Про це обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі.

Таким чином, у справі доведено факт того, що шкоди позивачам завдано не з вини відповідачів.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув.

Враховуючи доведення відсутності вини відповідачів у завданні шкоди позивачам, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є помилковим, таким, що зроблений при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. 

Відтак, вимоги позивачів до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди є похідними від основної вимоги, то вони відповідно також задоволенню не підлягають, оскільки не доведено завдання відповідачами позивачам моральної шкоди.

Апеляційний суд при цьому враховує те, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів. Належним відповідачем по справі повинен бути управитель, а саме особа, на якому за законом лежить обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження).

Відповідно до ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження".

За таких обставин у пред`явлених позовах слід відмовити з підстав того, що вони пред`явлені до неналежних відповідачів.

Висновки суду апеляційної інстанції

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: 
--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1); 
--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову – на відповідача;
2) у разі відмови в позові – на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги відповідач ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 3 721,50 грн.

При поданні апеляційної скарги відповідачка ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 3 721,50 грн.

Таким чином, з урахуванням наведеного, з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 необхідно стягнути судові витрати у зв`язку зі сплатою останніми судового збору за подання апеляційної скарги, а саме по 1 860,75 грн з кожного на користь ОСОБА_4 та по 1 860,75 грн з кожного на користь ОСОБА_3 . 

Предметом апеляційного оскарження є також додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2025 року, яким заяву представника позивачів адвоката Недибалюк Олесі Григорівни про компенсацію судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи №490/12504/23 було задоволено частково, а саме було стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі по 11 250,00 грн з кожного, а в іншій частині заяви було відмовлено.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові – на позивача.

А тому, враховуючи, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача. А тому у їх стягненні слід відмовити.

Таким чином, додаткове рішення суду від 30.12.2025 року слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про компенсацію судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи №490/12504/23. Відповідно апеляційна скарга підлягає задоволенню. 

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2025 року задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2025 року в частині задоволення позовних вимог скасувати й ухвалити нове рішення. 

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити. 

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ТОВ "Місто для людей Миколаїв", про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2025 року, яким було відмовлено в задоволенні позову в іншій частині, в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось. 

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2025 року задовольнити.
Додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 грудня 2025 року скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивачів адвоката Недибалюк Олесі Григорівни про компенсацію судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи №490/12504/23 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи №490/12504/23.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_11 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового бору, в розмірі 3 721,50 грн (по 1 860,75 грн з кожного з відповідачів). 

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_11 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового бору, в розмірі 3 721,50 грн (по 1 860,75 грн з кожного з відповідачів). 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 16 лютого 2026 року.

Головуючий    _ _ _ _ _ _ _ _ _ _     В.В. Майданік

Судді:     _ _ _ _ _ _ _ _ _ _  Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _  І.В. Склярська