ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 р. 	Справа № 554/4692/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Подобайло З.Г. , Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 14.01.2026 (суддя Савченко А.Г., 36002, м. Полтава, вул. Новроцького, 5 ) по справі № 554/4692/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області   
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом, в якому просив:
-скасувати Постанову № 014 від 18.03.2025 про накладення штрафу, винесену начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Аранчій Я.С., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 165-2 КУпАП .
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.05.2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову № 014 від 18.03.2025про накладенняштрафу, винесену начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Аранчій Я.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 165-2 КУпАП .
Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 165-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог скарги висловлює незгоду із висновками суду першої інстанції.
Висловлює незгоду із доводами позивача щодо відсутності наказів про призначення відповідальної особи за формування, встановлення та застосування тарифів, відсутність посадової інструкції, згідно якої відповідальність за формування, встановлення та застосування тарифів покладено на конкретну посадову особу.
Зазначає, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом відповідальності в спірному правопорушення, оскільки згідно довіреності від 02.01.2025 №29-14/16 має право на представлення інтересів підприємства під час проведення позапланових заходів відповідачем (та вчинення дій згідно виявлених порушень, у тому числі прийняття на себе зобов`язання, як уповноваженої особи, нести відповідальність, усувати порушення) .
Фактично виявлені порушення під час позапланової перевірки є предметом відповідальності або директора, або його уповноваженої особи, а саме позивача.
Вважає, що оспорювана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, у межах та у передбачений спосіб.
Крім того, висловлює незгоду із висновками суду першої інстанції щодо відсутності складу порушення з огляду на недоведення відповідачем об`єктивної сторони правопорушення ч.2 ст.165-2 КУпАП.
02.04.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обгрунтування клопотання зазначив, що представник Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, що здійснює представництво даної справи 07.04.2026 року одночасно залучений до розгляду у іншіх судових справах.
Колегією суддів відхилено зазначене клопотання, оскільки на підтвердження обставин, викладених в ньому, представником відповідача не надано будь-яких доказів.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що що до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшло звернення споживача щодо неправомірного застосування двоставкового тарифу по послузі з постачання теплової енергії за адресою м.Полтава, вул.Алмазна, буд.18, кв.34 за період з 01.12.2021 по 31.03.2025.
Відповідно до направлення Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області від 20.02.2025 № 123, була проведена позапланова перевірка з 20.02.2025 по 05.03.2025 року з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифу на послугу з постачання теплової енергії.
Спеціалістами Відповідача 20.02.2025 року з метою розпочати позапланову перевірку здійснено вихід до Позивача за адресою: м. Полтава, вул. Духова,1. Комерційний директор Кашин Р.О., який діє за довіреністю від 02.01.2025 № 29-14/16, в особі в.о.Генарального директора Мізіка О.В., який діє на підставі Статуту, був ознайомлений із направленням.
За результатами проведеної перевірки фактів викладених у зверненні фізичної особи встановлено, що Рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», були встановлені двоставкові тарифи для споживачів підприємства. Відповідно до примітки до Додатків 1-3 до рішення пленарного засідання сьомої позачергової сесії обласної ради восьмого скликання від 21.10.2021 №286 зазначено, що відповідно до положень р. ІІІ Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 роки для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг(населення) тарифи встановлені цим рішенням, застосовувати після завершення опалювального періоду 2021/2022 рр. Пунктом 2 р. ІІІ Меморандуму зафіксовано недопущення застосування до кінцевих споживачів комунальних послуг(населення) тарифів з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, встановлених уповноваженими органами, розмір яких перевищуватиме розмір тарифів на вказані комунальні послуги, що застосовувалися до відповідних споживачів в кінці опалювального періоду 2020/2021 рр.
Відповідно до рахунку на оплату послуги з постачання теплової енергії за квітень 2021 року, за адресою: м.Полтава, вул. Алмазна, 18, кв.34, в ході перевірки встановлено, що на кінець опалювального періоду 2020/2021 застосовувався тариф 1596, 93 грн.за Гкал, з ПДВ, встановлений постановою НКРЕКП від 10.12.2018 року № 1769. Вказані дії вважає порушенням вимог рішення Полтавської обласної ради від 21.10.2021 року № 268.
На підставі встановлених порушень був складений Акт від 05.03.2025 № 014 з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування тарифу на послугу з постачання теплової енергії та гарячої води.
За результатами розгляду Акту від 05.03.2025 № 014 заступником начальника відділу контролю за регульованими цінами Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області Заїкіною Ю.С. та головним спеціалістом відділу контролю за регульованими цінами Управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області Валявською Ю. складено Протокол № 014 від 06 березня 2025 року щодо порушення законодавства про ціни і ціноутворення директором комерційним ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Кашиним Р.О., який діє за довіреністю від 02.01.2025 № 29-14/16, виданою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в особі в.о.генерального директора Мізіка Олега Володимировича (а.с.30-32).
На підставі протоколу № 014 про адміністративне правопорушення від 06.03.2025 року та акту від 05.03.2025 року № 014 позапланової перевірки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» начальник ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області Аранчій Я.С. винесла Постанову № 014 про накладення штрафу від 18.03.2025, якою на директора комерційного ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» - ОСОБА_1 накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 165-2 КУпАП України, у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (а.с.34-36).
Вказаною постановою № 014 від 18.03.2025 встановлено порушення вимог законодавства при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів на послуги з постачання теплової енергії. Вказано, що Рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», були встановлені двоставкові тарифи для споживачів підприємства.
Відповідно до примітки до Додатків 1-3 до рішення пленарного засідання сьомої позачергової сесії обласної ради восьмого скликання від 21.10.2021 №286 зазначено, що відповідно до положень р. ІІІ Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 роки (далі- Меморандум) для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг(населення) тарифи встановлені цим рішенням, застосовувати після завершення опалювального періоду 2021/2022 рр.
Пунктом 2 р. ІІІ Меморандуму зафіксовано недопущення застосування до кінцевих споживачів комунальних послуг(населення) тарифів з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, встановлених уповноваженими органами, розмір яких перевищуватиме розмір тарифів на вказані комунальні послуги, що застосовувалися до відповідних споживачів в кінці опалювального періоду 2020/2021 рр.
Відповідно до Рахунку на оплату послуги з постачання теплової енергії за квітень 2021 року, за адресою: м.Полтава, вул.Алмазна, буд.18, кв.34, наданого ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», в ході перевірки встановлено, що на кінець опалювального періоду 2020/2021 застосовувався тариф в розмірі 1596, 93 грн. за Гкал, з ПДВ , встановлений постановою НКРЕКП від 10.12.2018 року № 1769.
Відповідно до рахунків на оплату послуги з постачання теплової енергії з грудня 2021 року наданих Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» в ході перевірки, встановлено, що у грудні 2021 року підприємство підвищило тарифи і почало застосовувати двоставкові тарифи встановлені постановою НКРЕКП від 30.11.2020 року № 2269 в розмірі умовно-постійна частина двоставкового тарифа на послугу з постачання теплової енергії 79472,03 грн. за Гкал/год з ПДВ та умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії в розмірі 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ), замість тарифу в розмірі 1596,93 грн. за Гкал який застосовувася на кінець опалювального періоду 2020/2021.
Вказані дії є порушенням вимог рішення Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286.
Позивач, не погодившись з вищевказаною постановою відповідача, вважаючи, що наявні правові підстави для її скасування, звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.165-2 КУпАП, а тому скасував оспорювану постанову та провадження по адміністративній справі закрив. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).
Частинами 1, 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Приписами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що 
стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів зазначає, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.
До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.
Колегія суддів зазначає, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП та ст.ст.73, 74 КАС України.
Так, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року №877-V (далі по тексту - Закону №877-V).
У ст.1 Закону №877-V міститься поняття заходів державного нагляду (контролю) - планових та позапланових заходів, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Приписами ст.16 Закону "Про ціни і ціноутворення" (далі по тексту - Закон №5007-VI) визначено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.
Так, нормою ст.165-2 КУпАП унормовано адміністративну відповідальність за порушення порядку формування та застосування цін і тарифів.
Частиною першої ст.165-2 КУпАП передбачено, що порушення порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, а також знижок, націнок, доплат до них - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною другою ст.165-2 КУпАП передбачено, що ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з правопорушень, зазначених в частині першій цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів зазначає, що об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері встановлення і застосування цін і тарифів.
Вказана норма КУпАП є бланкетною та передбачає відповідальність за порушення порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів, передбачених іншими актами законодавства, тобто тих приписів нормативно-правових актів, які конкретизовано визначають вимоги та регламентують порядок формування, встановлення та застосування цін і тарифів.
Суб`єктом даного адміністративного проступку є посадова особа.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.165-2 КУпАп комерційного директора ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" Кашина Р.О.
Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції відповідач зазначав, що позивач є належним суб`єктом відповідальності, оскільки діє на підставі довіреності ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в інтересах підприємства.
Посилання апелянта на що згідно довіреності від 02.01.2025 №29-14/16 в.о. генерального директора Мізік О.В. уповноважив позивача представляти інтереси підприємства під час позапланових заходів державного нагляду (контролю) відповідача (вчинення дій згідно виявлених порушень, у тому числі прийняття на себе зобов`язання, як уповноваженої особи, нести відповідальність, усувати порушення) не свідчить про тотожність цих дій з участю у формуванні, встановленні та застосуванні тарифів на теплову енергію у період з 01.12.2021 року по 31.12.2024 року, а тому не спростовує наведених вище висновків суду.
Так, матеріали даної справи не містять доказів того, що керівником ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" видавалися накази про призначення комерційного директора ОСОБА_1 відповідальною особи за формування, встановлення та застосування тарифів.
Крім того, посадової інструкції, згідно якої відповідальність за формування, встановлення та застосування тарифів покладено на позивача матеріали справи також не містять.
Відповідних доказів у ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано.
Отже, слід дійти висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт того, що до повноважень позивача, як комерційного директора ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", в перевіряємий період з належало формування, встановлення та застосування цін і тарифів.
Відтак, відповідачем, не встановивши об`єму повноважень позивача, безпідставно притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що оспорюваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.165-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з правопорушень, зазначених в частині першій цієї статті, проте остання взагалі не містить викладення обставин щодо повторності вчиненого адміністративного правопорушення протягом року.
Відповідних доказів набрання законної сили відповідної постанови, якою б позивача притягнуто протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1ст.165-2 КУпАП України, матеріали справи не містять.
Отже, враховуючи наведене вище, не підтвердженим є факт того, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.165-2 КУпАП за викладених в оспорюваній постанові обставин, що виключає наявність відповідного складу правопорушення.
Приписами ст.62 Конституції України закріплено принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оспорюваної постанови.
Доводи апеляційної скарги про те, що оспорювана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, у межах та у передбачений спосіб, є такими, що суперечать наведеним вище висновкам суду.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.165-2 КУпАП, необхідності скасування оспорюваної постанови, та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі “Трофимчук проти України” ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 14.01.2026 по справі № 554/4692/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.М. Ральченко