Справа № 308/2726/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року         м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 , 
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
перекладача – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 , його законного представника – ОСОБА_6 та адвоката – ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/2726/26, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026077110000015 від 07.01.2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ужгородського району, с. Салівка та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 15 - ч.4 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

31.12.2025, близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, бажаючи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, в умовах воєнного стану, всупереч волі власника, переліз через паркан, після чого за допомогою металевої арматури та викрутки здійснив віджим гаражних воріт та проник до гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_8 , звідки вилучив дриль ударний марки «Dnipro М», модель «HD-120M», чорного кольору, акумуляторну ланцюгову пилу марки «Procraft» модель «РКА32ІЛ», дискову пилу марки «Einhell», моделі «BHS 1300», бензопилу марки «Аіко», моделі «BKS 4040 І», велосипед марки «Formula», моделі «Thor», чорного кольору, які в подальшому виніс на подвір`я та намагався перекинути через паркан, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений власниками домогосподарства, після чого залишив інструменти та велосипед біля паркану, а сам зник з місця події. 
Загальна вартість зазначених інструментів та велосипеду становить - 14457,12 грн. 
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану.
ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та підтвердив обставини вчиненого злочину, що викладені в обвинувальному акті, при цьому вказавши суду час, місце і спосіб вчиненого злочину. На даний час шкодує у вчиненому та просить суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_8 до суду надала заяву в якій просила проводити судовий розгляд у її відсутності. Не заперечила щодо проведення судового засідання у порядку ч.3 ст.349 КПК України. Обвинувачення підтримала у повному обсязі.
Заслухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позицій не має, розуміючи при цьому, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо. 
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 – «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
У справах “Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії” від 06.12.1998 (пункт 253), “Козинець проти України” від 06.12.2007 (пункт 54), “Нечипорук і Йонкало проти України” від 21.04.2011 (пункт 150), “Зякун проти України” від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Отже, заслухавши сторін судового провадження, суд приходить, «поза розумним сумнівом», до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, та те, що ОСОБА_5 раніше не притягався до кримінальної відповідальності. 
Поряд з вказаними обставинами, при призначенні покарання суд враховує дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є неповнолітнім, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, виховується у багатодітній родині.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є те, що останній щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, дав визнавальні показання.
Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 те, що останній свою вину визнав повністю.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, яких є декілька, а тому враховуючи висловлену у судових дебатах позицію прокурора, приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції ч.4 ст.185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.ст.75,104 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, до набранням вироком законної сили, слід залишити без змін.
Цивільний позов по справі не заявлено. 
Що стосується судових витрат по справі, які складають - 12 479, 00 грн., то з врахуванням того, що ОСОБА_5 є неповнолітнім, не має самостійного заробітку, виховується у родині лише матір`ю та родина є багатодітною, то суд погоджується з позицією прокурора, що такі слід віднести за рахунок держави. 
Долю речових доказів по справі, суд вирішує у порядку визначеному ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.7-29, 368-371,373,374,376,392,394,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 15 - ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України – періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Обраний відносно  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Судові витрати по справі, у розмірі - 12 479, 00 грн., за проведені по справі експертизи, віднести за рахунок держави.
Речові докази по справі: дриль ударний марки «Dnipro М», модель «HD-120M», акамуляторну ланцюгову пилу марки «Procraft» модель «РК.А32П», дискову пилу марки «Einhell», моделі «BHS 1300», бензопилу марки «Аіко», моделі «BKS 4040 І», велосипед марки «Formula», моделі «Thor», чорного кольору – вважати повернутими власниці ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його законному представнику та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1