ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2369/26 Справа № 208/6705/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Челюбєєв Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О. 
суддів – Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») в особі представника Столітнього М.М. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 липня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 6901994 у формі електронного документа з використанням електронного підпису шляхом одноразового ідентифікатору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в сумі та у строк, що визначені умовами кредитного договору. 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6901994 від 26 липня 2023 року.
Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року за № 251124/1 було змінено найменування підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал».
ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем, що становить 38966,01 грн, яка складається з: 9977,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 18068,26 грн - нараховані відсотки первісним кредитором, 10920,25 грн - нараховані позивачем відсотки. 
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6901994 від 26 липня 2023 року в сумі 38966,01 грн, з яких сума кредиту 9977,50 грн, сума процентів за користування кредитом 28988,51 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10000,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 8000,00 грн. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, оскільки не звернув уваги на те, що товариством витрати на професійну правничу допомогу документально підтверджені та доведені. Якщо стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», 14 квітня 2025 року сторонами договору було складено заявку № 7909 на виконання доручення до договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, в якій клієнт доручив, а адвокат зобов`язався надати певний перелік послуг професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6901994 від 26 липня 2023 року (укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 ). Перелік послуг професійної правничої допомоги та гонорар адвоката визначений та погоджений адвокатом і клієнтом. Сума гонорару адвоката розрахована на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 155 та статті 137 ЦПК України, з урахуванням критерію співмірності витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги адвоката, та погоджена між клієнтом та адвокатом. Згідно з умовами договору факт наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Сторонами також були погоджені умови оплати за зазначеним договором, а саме відповідно до п. 4.8 договору клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно з актом прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням суду по справі законної сили, на що суд першої інстанції не звернув уваги. 
Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалася та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині розподілу судових витрат, зокрема, стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому в іншій частині рішення суду не переглядається.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалення в цій частині нового судового рішення про їх часткове задоволення з огляду на наступне. 
Відмовляючи ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в суді в сумі 10000,00 грн є завищеними, з огляду на співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У відповідності до ст. 19 цього Закону видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У відповідності до норми ч. 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Зазначена судова практика є сталою та незмінною.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК України встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Так, у постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі ст. 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, але при цьому повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. 
У п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК Українивизначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
У позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заявлено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на свою користь витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10000,00 грн.
На підтвердження факту надання представником позивача — адвокатом Столітнім М.М. правничої допомоги у зв`язку з розглядом цієї справи та на обґрунтування заявленого розміру витрат на правничу допомогу адвокатом долучено копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного між адвокатом Столітнім М.М та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»; копію заявки № 7909 від 14 квітня 2025 року на виконання доручення до договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; ордер про надання правової допомоги адвокатом Столітнім М. М. від 12 травня 2025 року; копія рахунку на оплату № 7909-12/05-2025 від 12 травня 2025 року до договору про надання правої допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; копія акта № 7909 від 12 травня 2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно із зазначеним договором про надання правової допомоги. Згідно із зазначеним актом адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. Загальна сума гонорару за надання правової допомоги складає 10000,00 грн, яка підлягає оплаті клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням суду першої інстанції у справі законної сили.
Як вбачаться з п. 4.8. договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, сторони погодили, що клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно з узгодженим та підписаним актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили.
З огляду на викладені обставини, позивачем надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг та їх вартості. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. 
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги з надання правничої допомоги, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати загальні засади цивільного законодавства, критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та конкретні обставини справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Колегія суддів враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 10000,00 грн не відповідає засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а тому вважає за необхідне зменшити цей розмір до 5000,00 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, співмірності та розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності та необхідних процесуальних дій сторони. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 5000,00 грн. Зважаючи на наведене, апеляційна скарга позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає частковому задоволенню.
Крім того, у поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» під час перегляду справи судом апеляційної інстанції представляла адвокат Крюкова М.В. на підставі ордеру від 19 грудня 2024 року та договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року. На підтвердження надання зазначеної правничої допомоги було також надано копію звіту від 17 листопада 2025 року про надання правової допомоги згідно з договором № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року та копію платіжної інструкції № 7849 від 19 листопада 2025 року про сплату позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокату Крюковій М.В. суми 8000,00 грн за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції (призначення платежу: сплата за написанння та подання апеляційної скарги у справі про стягнення кредиторської заборгованості з ОСОБА_1 , згідно р/ф № 17/11-2 від 17 листопада 2025 року. Без ПДВ.). Як значиться у вказаному звіті, адвокатом були надані позивачу наступні види правової допомоги: правова експертиза документів та складання апеляційної скарги у справі про стягнення кредиторської заборгованості з ОСОБА_1 ; подання до суду апеляційної скарги із зазначенням тривалості робіт, яка склала 4 години, та вартості в сумі 8000,00 грн. 
Матеріали справи свідчать про те, що протягом перегляду цієї справи судом апеляційної інстанції представником — адвокатом Крюковою М.В. подано апеляційну скаргу в інтересах позивача в частині відмови у задоволенні вимог про стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позиція позивача з моменту звернення до суду з даним позовом та розгляду справи судом першої інстанції не змінилась, нові докази не подавались, нові обставини справи не встановлювались, інших процесуальних документів до суду апеляційної інстанції представником не подавалось та інших процесуальних дій не вчинялося. 
З огляду на те, що справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, судові засідання у даній справі не проводилися, а обсяг наданої представником позивача правничої допомоги фактично обмежився складанням апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, визначений представником позивача розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в сумі 8000,00 грн не відповідає загальним засадам цивільного законодавства та критеріям відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Таким чином, з урахуванням обсягу та складності наданих представником Крючковою М.В. послуг з надання правничої допомоги протягом апеляційного перегляду справи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, колегія судів вважає, що з Юмової Н.О. на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають стягненню судові витрати за надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2000,00 грн.
На переконання колегії суддів зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу в повній мірі відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 367 - 369, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»– задовольнити частково. 
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

В.С. Городнича