Справа № 202/365/26
Провадження № 2-о/202/86/2026 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., заявника ОСОБА_1 , представника заявника Голобородька Д.І., представника заінтересованої особи Василишина Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, 

У С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року заявник в особі свого представника – адвоката Голобородька Д.І. звернувся з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, а саме встановити його особу – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Заява обґрунтована тим, що 14.03.1988 року Відділом внутрішніх справ Кабодієнського району Курган-Тюбінської області йому був виданий паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_2 . 
07 травня 2026 року він звернувся до Відділу № 4 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з приводу оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID картки, але йому було відмовлено в цьому. 
З метою встановлення юридичного факту – постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (на момент проголошення незалежності України) він звернувся до суду та рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра у справі № 202/8375/25 його заяву було задоволено. 
Під час розгляду вказаної справи Відділом № 4 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області були надані письмові пояснення, в яких зазначено про необхідність встановлення особи в судовому порядку. 
04 листопада 2025 року його представник направив на адресу Відділу № 4 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області запит щодо проведення процедури ідентифікації особи (встановлення особи). 
14 листопада 2025 року отримано відповідь Відділу № 4 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про те, що «у зв`язку з тим, що інформація про особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за обліками ДМС відсутня, ідентифікація органом ДМС не проводилася. Процедура встановлення особи проводиться у разі подання документів для оформлення, обміну паспорта відповідно до Порядку № 302. Оскільки після письмового звернення ОСОБА_1 до відділу з приводу оформлення паспорта громадянина України встановлено, що подані документи не відповідають п. 35 Порядку № 302, йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та у письмовому поясненні територіального підрозділу зазначено про необхідність у судовому порядку встановити особу. Після отримання судових рішень про встановлення особи та встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року заявник має право звернутися до територіального підрозділу з заявою про встановлення належності до громадянства України».
Заявник зазначає, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів територіальним підрозділом ДМС не були здійснені заходи з ідентифікації особи згідно з Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302.
Отже, у зв`язку з необхідністю встановлення особи для отримання паспорта громадянина України і вимогою територіального органу ДМС надати рішення суду про встановлення особи звертається до суду.
При цьому заявником зазначено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Носир-Хісрав Шаартузького району Таджицької РСР. 
У період з 1978 по 1988 рік навчався в середній загальноосвітній школі № 1 селища Кабадієн Кабадієнського району Курган-Тюбінської області Таджицької PCP.
14 березня 1988 року він отримав паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_2 .
З 01 серпня 1988 року до 14 жовтня 1991 року проходив навчання у Дніпропетровському вищому зенітному ракетному командному училищі протиповітряної оборони. 
До теперішнього часу він постійно проживає на території України, мешкає в місті Дніпрі. 
Так, у період з 15 листопада 1991 року до 16 квітня 1992 року він проживав по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою. 
05 травня 1992 року був найнятий на Дніпропетровський радіозавод ВО “Весна” 05 травня 1992 року, що підтверджується виробничою характеристикою. 
З 20.08.1992 року працював у Приватній фірмі “Сайфа” м. Дніпропетровська, інформація міститься у скороченій особовій справі Міністерства оброни України. 
06 травня 1993 року була видана довідка про визнання його придатним до строкової служби під час огляду в Індустріальному райвійськкоматі.
16 квітня 1994 року він уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 16 квітня 1994 року). 16 грудня 2024 року рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська шлюб між ними розірвано (справа № 202/12847/24).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього та його дружини народилася дочка ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 18 жовтня 1994 року).
Також він працював у Дніпропетровській фірмі “АЙ-БІ-СІ”, що підтверджується трудовим контрактом із начальником охорони від 21 березня 1994 року. 
27.11.1996 року йому було присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та видано свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (серія НОМЕР_5 від 11.12.2002).
Крім того, йому було видано посвідчення кандидата у майстри спорту України з хортингу № 276 від 26.02.2015 та посвідченням кандидата у майстри спорту України з кіокушин карате № 1241 від 12.12.2025 р. 
В 2013 році він звертався до посольства Республіки Таджикистан в Україні, отримав довідку № С-30/1.2 — 205 від 15 серпня 2013 року про те, що він вважається таким, що втратив громадянство Республіки Таджикистан. 
В нього наявний рід його фотографій зі спортивних змагань, а також під час навчання в Дніпропетровському вищому зенітному ракетному командному училищі – 4 шт. та з близькими особами.
Отже, вважає, що він має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення, у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». 
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 16 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі.
На заяву ОСОБА_1 представником ГУ ДМС у Дніпропетровській області Василишиним Д.О. були надані письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до пункту 39 Порядку № 302 ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.
Згідно Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, подається відповідне рішення суду.
Для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року подаються такі документи: трудова книжка, військовий квиток, атестат або диплом про навчання, свідоцтво про народження, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про укладення шлюбу, копію домової книги зі штампом реєстрації на території України, копію паспорта громадянина колишнього СРСР 1974 р. з внесенням напису органами внутрішніх справ України «громадянин України», водійські права, архівні довідки тощо, також залучаються свідки. 
Відповідно до пункту 43 Порядку № 302 у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо проведення перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, відділів державної реєстрації актів цивільного стану громадян, територіальних органів Національної поліції, ДПС, закладів освіти, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотозображення особи, яке дасть змогу ідентифікувати особу. Під час проведення перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.
У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/колишній чоловік), інша близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду або інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусід особи подає довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідка складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться.
Пунктом 44 Порядку 302 передбачено, що за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником.
Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.
В такому разі особа, яку не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи, надає до територіального органу/територіального підрозділу ДМС рішення про встановлення особи. 
Представником заінтересованої особи зазначено, що можливість підтвердити факт видачі паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , виданого 14.03.1988 року Відділом внутрішніх справ Кабодієнського району Курган-Тюбінської області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні у зв`язку з тим, що заява про видачу паспорта зразка 1974 року (паспорт-книжечки) заповнювалась і подавалася на території, яка зараз не є сучасною Україною. 
Отже, після отримання судових рішень про встановлення особи та встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявник має право звернутися до територіального підрозділу з заявою про встановлення належності до громадянства України.
Посилаючись на вищевикладене, просив рішення за заявою ОСОБА_1 про встановлення особи прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. 
Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року замінено заінтересовану особу Відділ № 4 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
В судовому засіданні 19.02.2026 заявник та його представник - адвокат Голобородько Д.І. заяву підтримали.
Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Василишин Д.О. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт ID-картки № НОМЕР_6 ), пояснила, що з 16.04.1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з заявником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким мають спільну дочку, яка народилася у вересні 1994 року. 
При цьому свідок стверджувала, що саме присутній у судовому засіданні заявник у цій справі є її колишнім чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (паспорт серії НОМЕР_7 ) пояснив, що наприкінці 1993 року під час роботи в фірмі “АЙ-БІ-СІ” познайомився з заявником. Знає його як ОСОБА_1 . Періодично зустрічає його в місті. Йому відомо, що ОСОБА_1 займається спортом, у якому досяг певних результатів. Також йому відомо, що ОСОБА_1 був одружений, має дочку. 
Крім того, сам заявник, будучи допитаним у судовому засіданні як свідок, пояснив, що він є ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в к/с Носир-Хісрав Шаартузького (Кабодієнського) району Таджицької РСР.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Отже, наведений у ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. 
Відповідно до частини 2 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 6 п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 № 302 заявник для оформлення паспорта подає, зокрема, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).
Так, процедура встановлення особи, визначена Порядком про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 та Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456.
Відповідно до зазначених Порядків рішення суду про встановлення особи для оформлення паспорта подається особами, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Відповідно до п. 43, 44 Порядку № 302 за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником. Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
За змістом наведених нормативних актів особа може звернутися до суду з заявою про встановлення особи за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, у разі, якщо особу не було встановлено за результатами проведеної державною міграційною службою процедурою встановлення особи або за наявності доказів неможливості встановлення особи компетентними органами в позасудовому порядку. 
Судом установлено і це підтверджується матеріалами судової справи, що заявник звернувся до Відділу № 4 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області з приводу оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки (вх. А-28/6/1217-25 від 07.05.2025).
04 червня 2025 року Відділом № 4 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області заявнику на його заяву була надана відповідь про те, що рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. Підтвердити факт видачі паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2 , виданого 14.03.1988 відділом внутрішніх справ Курган-Тюбинської області Таджицької РСР на його ім`я, немає можливості. 
Також заявнику повідомлено, що оскільки документи, які підтверджують факт проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), відсутні, то довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка слугуватиме підставою для оформлення паспорта громадянина України, буде надана у разі прийняття рішення про встановлення його належності до громадянства України. 
В серпні 2025 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (на момент проголошення незалежності України).
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 жовтня 2025 року у справі № 202/8375/25 таку заяву задоволено та встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.
При цьому в матеріалах справи містяться письмові пояснення Відділу № 4 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, згідно з якими відділом здійснювали перевірки щодо заявника як « ОСОБА_1 ». 
В листопаді 2025 року представник заявника звернувся до Відділу № 4 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області з запитом щодо проведення процедури ідентифікації особи ОСОБА_1 під час його письмового звернення для отримання паспорта громадянина України. 
Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 4 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було надано відповідь № 1217-1493/000189-25 від 14.11.2025, в якій зазначено про те, що у зв`язку з тим, що інформація про особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за обліками ДМС відсутня, ідентифікація органом ДМС не проводилася. Оскільки після письмового звернення ОСОБА_1 з приводу оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки встановлено, що подані документи не відповідають п. 35 Порядку № 302, йому рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також зазначено про необхідність у судовому порядку встановити його особу. 
Отже, з матеріалів справи вбачається, що відділом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, до якого заявник звернувся з заявою про оформлення паспорта громадянина України, було здійснено перевірку щодо заявника та в подальшому повідомлено заявнику про неможливість ідентифікації та встановлення його особи в позасудовому порядку через відсутність інформації про нього за обліками Державної міграційної служби та рекомендовано йому звернутися до суду для підтвердження відповідного факту. 
За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).
Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, а саме встановлення особи, заявник надав такі наявні у нього докази: свідоцтво про народження, видане 27.11.1971 року, паспорт громадянина Союзу радянських соціалістичних республік, виданий 14.03.1988 року (з фотокарткою), копію військового квитка (з фотокарткою), копію особової справи та послужного списку, довідку про навчання у Дніпропетровському вищому зенітному ракетному командному училищі протиповітряної оборони від 13.09.1993 року № У-178, свідоцтво серії НОМЕР_8 , видане Державтоінспекцією Дніпропетровської області 09.07.1991 року, навчання за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В», свідоцтво про шлюб, зареєстрований 16 квітня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної райради народних депутатів м. Дніпропетровська, видане 16.04.1994 року, актовий запис № 290, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера (РНОКПП НОМЕР_1 ), видану ДПА в Індустріальному районі 03.07.1998 р., свідоцтво про загальнообов?язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_1 , видане Пенсійним фондом України, посвідчення № 276 кандидата у майстри спорту України з хортингу, видане згідно з наказом № 50 від 26.02.2015 Управлінням молоді та спорту Київської ОДА Міністерства молоді та спорту України (з фото), посвідчення № 1241 кандидата у майстри спорту України з кіокушин карате, видане згідно з наказом № 12.1-р від 12.12.2025 Управлінням молоді і спорту Дніпропетровської облдержадміністрацією (з фото), а також довідку, видану Посольством Республіки Таджикистан в Україні № С-30/1.2-205 від 15.08.2013 року, копію рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року у справі № 202/12847/24 про розірвання шлюбу з ОСОБА_6 , копії сертифікатів Венгерсько-українського клубу кіокушин карате про присвоєння ступенів (рівнів) майстерності за 1996-1998, ряд особистих фотокарток та інші особисті документи.
Зокрема суд звертає увагу, що у заявника наявне свідоцтво про народження, видане 27 липня 1971 року на підставі актового запису № 339 від 27.07.1971, де зазначено прізвище – ОСОБА_7 , ім`я – ОСОБА_8 , по батькові – ОСОБА_9 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження – с. Носир-Хісрав Шаартузького району Таджицької РСР ( НОМЕР_9 ).
Також у заявника наявний паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_2 , виданий 14.03.1988 року Відділом внутрішніх справ Кабодієнського району Курган-Тюбінської області Таджицької РСР, де теж зазначено прізвище – ОСОБА_7 , ім`я – ОСОБА_8 , по батькові – ОСОБА_9 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження – с. Носир-Хісрав Кабодієнського району Таджицької РСР.
До речі, суд звертає увагу, що згідно з відомостями, які містяться в мережі Інтернет, 07 квітня 1978 року зі складу Шаартузького району був виділений новостворений Кабодієнський район Таджикської РСР, що пояснює відмінності в частині зазначення місця народження в свідоцтві про народження та паспорті. 
Слід відзначити, що сумнівів у тому, що наявний у заявника паспорт не є підробленим, немає, що було підтверджено представником ГУ ДМС у судовому засіданні. 
Водночас, оскільки такий документ був виданий на території Таджицької РСР, то за обліками ДМС відсутні відомості про особу, на ім`я якої він виданий, у зв`язку з чим орган ДМС дійшов до висновку про неможливість встановлення особи заявника. 
Разом із тим, суд бере до уваги, що згідно з довідкою, виданою Посольством Республіки Таджикистан в Україні № С-30/1.2-205 від 15.08.2013 року, що містить фотографію, консульським відділом Посольства Республіки Таджикистан в Україні підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту «б» статті 29 Конституційного закону Республіки Таджикистан «Про громадянство Республіки Таджикистан» вважається таким, що втратив громадянство Республіки Таджикистан та не є громадянином Республіки Таджикистан.
Також заявником надано ряд інших документів із фотокартками, зокрема військовий квиток та посвідчення на ім`я ОСОБА_1 .
Крім того, заявником надано копії свідоцтв, що видаються органами державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема свідоцтва про укладення шлюбу 16 квітня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної райради народних депутатів м. Дніпропетровська (актовий запис № 290), а також копію довідки податкової служби про присвоєння ідентифікаційного номера (РНОКПП НОМЕР_1 ) та свідоцтва про загальнообов?язкове державне соціальне страхування, видані на ім`я ОСОБА_1 . 
Окрім того, особу заявника безпосередньо підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 1994 року та з якою вони мають спільну дочку. 
Отже, суд вважає, що заявником надано належні, допустимі і достатні докази, які в сукупності дозволяють установити його особу. 
Оцінивши вказані докази як окремо, так і у їх взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що заявник є ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Носир-Хісрав Шаартузького (Кабодієнського) району Таджицької РСР.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим заяву задовольнити, встановивши факт – особу заявника, а саме, що він є ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Носир-Хісрав Шаартузького (Кабодієнського) району Таджицької РСР, оскільки встановлення такого факту буде мати для нього юридичне значення. 
Керуючись ст. 258-259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити. 
Встановити факт – особу заявника як ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Носир-Хісрав Шаартузького (Кабодієнського) району Таджицької РСР. 
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 24 квітня 2026 року. 

Суддя Наталія Марченко