Справа № 161/915/26 
Провадження № 3/161/887/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняк В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 185 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428716 від 09.01.2026 року гр. ОСОБА_1 07.09.2025 року о 22:20 год. за адресою: с. Піддубці, вул. Київська 114 (в громадському місці) вчинив дрібне хуліганство: виражався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, чим порушував громадський порядок та спокій громадян. Дії особи кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.
Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428715 від 09.01.2026 року, за тією ж адресою, вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції (відмовився відвівати ключ від автомобіля). Такими діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначив, що вказаних дій не чинив. 09.01.2026 року був зупинений працівниками поліції. В подальшому, на нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З представником поліції вони ходили до найближчої заправки та отримали дозвіл на те, щоб залишити машину там. Однак, працівники поліції, згодом, безпідставно почали вимагати у нього ключ від авто.
Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність в діях особи складу інкримінованих правопорушень, з огляду на наступне.
Згідно даних АСДС вбачається, що особу притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (постанова суду від 27.01.2026 року).
Під час, складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 також було складено розглядувані протоколи.
Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для встановлення доведеності вчинення особою дрібного хуліганства, як про те вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.
Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності у сукупності з іншими доказами.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 20.05.2020 (справа № 524/5741/16-а) рапорти поліцейських не можуть слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Інші докази, які б підтверджували факти дрібного хуліганства у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП утворює злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку і, саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.
Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Об`єктивна сторону правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Ст.185 КУпАП встановлює відповідальність лише за пасивну поведінку правопорушника та не охоплює активні дії, пов`язані з вчиненням опору представникам влади.
Судом встановлено, що із формулювання суті адміністративного правопорушення, яке наведене у протоколі не вбачається того факту, що ОСОБА_1 вчинив саме злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, так як не зазначено зокрема чи було воно наполегливим, неодноразово повтореним, законним розпорядженням. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутній опис обставин, які б вказували на вчинення особою злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції.
Крім того, з долученого до матеріалів адміністративної справи, окрім протоколу та рапорту, відеозапису з нагрудної камери поліцейського також не вбачається факту вчинення дій, які б могли слугувати підтвердженням невиконання вимог працівників поліції. Зазначене не може бути беззаперечним доказом вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Таким чином, вина особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є недоведеною.
Обставини викладені у протоколах не відповідають складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, ст.185 КУпАП, та не підтверджуються доказами наявними в справі. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КпАП.
Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, беручи до уваги вимоги ст. 62 Конституції України, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. 
Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 173, 185 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 , - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.В. Черняк