ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2789/26 Справа № 209/5545/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальова-Писарева А. Б. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 20 листопада 2025 року про повернення заяви заявникові у складі судді Ковальової-Писаревої А.Б.
у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 20 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу було повернуто.
Ухвала суду мотивована наявністю підстав для повернення заяви, у зв`язку із несплатою ОСОБА_1 судового збору.
Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у розумінні положень пункту 8 частини 1 статті 5 ЗУ “Про судовий збір” ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Кам`янського із заявою про скасування судового наказу у справі №209/5545/25, яка ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 20 листопада 2025 року була повернута через несплату судового збору.
Статтею 170 ЦПК України унормовано вимоги до форми і змісту заяви про скасування судового наказу та строки її подання. 
Відповідно до п.1 ч.5 ст. 170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.
Згідно із ч.6 цієї статті, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що звільнений від сплати судового збору у розумінні положень пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, на підтвердження чого долучив копію посвідчення серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».
Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 3574-VI платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Пунктом 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Отже, від сплати судового збору у розумінні пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
ОСОБА_1 до заяви про скасування судового наказу не долучив докази на підтвердження того, що він є особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та/чи членом сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, або є прирівняною до зазначених осіб у встановленому порядку особи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у встановленому порядку не прирівнюються до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни.
Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для повернення заяви, у зв`язку з несплатою судового збору.
В даному випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявник не звільнений від сплати судового збору, з яким погоджується колегія суддів, та останньому необхідно було надати докази сплати судового збору, а тому наявні підстави для повернення заяви.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що у розумінні положень пункту 8 частини 1 статті 5 ЗУ “Про судовий збір” він звільнений від сплати судового збору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки від сплати судового збору на підставі вказаних вище норм, звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, а не особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення питання щодо розгляду заяви про виправлення описки, тому, з огляду на положення статті 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 20 листопада 2025 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: М.О. Макаров

М.М. Пищида