УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/1333/25 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Номер провадження №33/4805/565/26
Категорія ч.1ст.130 КУпАП  Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Клострейх О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановила:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 01.03.2025 року о 02 год. 17 хв. на вул. Маршала Рокосовського, 22 в м. Звягель керував автомобілем Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки ТЗ чи у найближчому медичному закладі відмовився, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність, необґрунтованість постанови, яка ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події у справі.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №508491 вбачається, що ОСОБА_1 01.03.2025 року о 02 год. 17 хв. на вул. Маршала Рокосовського, 22 в м. Звягель керував автомобілем Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки ТЗ чи у найближчому медичному закладі відмовився, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №259249 від 01.03.2025 року (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4); та відеозаписом події (а.с.11).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що при спілкуванні з водієм у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку. Останньому були роз`яснені відповідні права та обов`язки, наслідки ухилення від огляду на стан сп`яніння. Також, відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу, який складений у його присутності, від підпису у якому та в інших документах він відмовився. 
З відеозапису події вбачається, що працівниками поліції під час патрулювання за визначеним маршрутом за адресою вул. Рокосовського 22, екіпажем було виявлено факт дорожньо-транспортної пригоди. Водій транспортного засобу Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль Шкода Октавія д.н.з НОМЕР_2 . Під час спілкування з водієм було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нестійка хода та неадекватна реакція на зауваження. На законну вимогу поліцейського пред`явити документи та припинити правопорушення, громадянин ОСОБА_1 почав виявляти агресію, висловлювався нецензурною лайкою в бік працівників поліції. Надалі особа перейшла до активних насильницьких дій, а саме: намагалася завдати ударів руками та ногами, чим чинила активний опір працівникам поліції під час виконання ними службових обов`язків. Враховуючи агресивну поведінку та загрозу життю і здоров`ю працівників поліції, згідно зі ст. 44 та ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію", до ОСОБА_1 було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальні засоби (наручники) з метою затримання та припинення правопорушення (02:50:19). Після роз`яснення прав та суті правопорушення (02:49:08), ОСОБА_1 під відеозапис підтвердив факт вживання алкоголю (05:50:38). Від проведення огляду на місці зупинки за допомогою технічного засобу "Drager" водій відмовився (02:50:50), проте виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Будучи доставленим до медзакладу, водій змінив свою позицію та категорично відмовився від проведення огляду, що зафіксовано в установленому законом порядку. Під час зворотнього прямування ОСОБА_1 знову почав висувати вимоги щодо поїздки до закладу. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 постійно запитував у працівників поліції, «ціна питання», та що треба, щоб «закрити питання».
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом та його захисником не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та ст.266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1  не встановлено.  
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Що стосується клопотання адвоката Клострейх О.В. про закриття провадження, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд виходить з наступного.
Так, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
За змістом ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 вчинив 01 березня 2025 року.
Отже, саме з цього дня розпочався перебіг однорічного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч. 6 ст. 38 КУпАП, який закінчувався 01 березня 2026 року.
Оскаржувану постанову місцевим судом винесено 08 січня 2026 року.
Тобто, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності в межах строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Апеляційний суд наділений повноваженням лише перегляду постанови суду першої інстанції в частині її законності та обґрунтованості, яка у даному конкретному випадку відповідає вказаним критеріям.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням даних про особу й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С.Рябенька