Справа № 211/10320/25
Провадження № 2/211/1419/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

03 квітня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Юзефовича І.О.,
за участю секретаря судового засідання – Андрійченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат. Позов мотивовано тим, що 08.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11361413000, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 34 000,00 доларів США на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту, та не пізніше 17 червня 2038 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 18.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1136141900011П, згідно якого вказана особа зобов`язалась відповідати за належне виконання позичальником обов`язків за кредитним договором № 11361413000. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та виникненням заборгованості банк звернувся до суду щодо примусового стягнення заборгованості. 14.01.2014 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу ухвалив рішення у справі №411/74/2012, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту № 11361413000 в сумі 282 471,92 грн. 11.06.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Кей-Колект» з іншої укладено договір факторингу № 4, згідно умов якого ТОВ «Кей-Колект», що виступило як фактор, зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» - клієнт. Згідно визначення термінів за договором «права вимоги» є права грошової вимоги, існуючі або майбутні, Клієнта до Боржників і гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення. На підставі вказаного договору ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ УкрСиббанк», включно і за договором про надання споживчого кредиту №11361413000. 15.10.2014 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу (справа № 411/74/2012, провадження № 6/211/270/14) замінено сторону виконавчого провадження, відкритого постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на підставі виконавчого листа № 211/1498/13, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 28.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в розмірі 282471,92 грн. на користь ПАТ«УкрСиббанк» - стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». На сьогоднішній день відповідачами рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, залишок боргу складає 282 471,92 грн. Нарахування 3 % річних, інфляційних витрат є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора. У зв`язку з вищезазначеним, загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», у наслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та рішенню суду складає: - згідно з розрахунком суми 3% річних, за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), за прострочення сплати заборгованості, сума 3% річних, становить: 41 511,76 грн.; - згідно з розрахунком суми інфляційних втрат, за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), понесених у наслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних втрат, становить 136 977,29 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3% річних, інфляційних втрат) відповідачів перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» становить 178489,05 грн.
Ухвалою суду від 16.09.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
06.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання сторони у справі не з`явились.
Представник позивача, відповідно до поданої заяви, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.
29 вересня 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Ткаченко О.П. скеровано заяву про застосування позовної давності. В обґрунтування заяви зазначив, що заперечуючи проти позову слід зазначити що правовий аналіз положень ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржниками не виконано, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до п.12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктами 18-19 прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що позивач має право на стягнення грошових коштів, передбачених положеннями ст. 625 ЦК України, лише за останні три роки, що передували зверненню до суду з позовом. Відтак, в межах заявлених позивачем вимог, період за який може бути стягнуто 3% річних та інфляційні втрати становить з 30 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року. На підставі викладеного просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 178 489,05 грн. з ОСОБА_1 та в задоволені позову відмовити.
20 жовтня 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Ткаченко О.П. скеровано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що вказана заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11361413000 від 18 червня 2008 року була сплачена відповідачем у повному обсязі що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 21 грудня 2015 року. Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так згідно заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі №214/761/16-ц судом встановлено , що відповідно до постанови державного виконавця Довгинцівського ВДВС КМУЮ від 21.12.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 28.05.2013 про стягнення з ОСОБА_3 боргу та судового збору в розмірі 28247 грн. 92 коп. грн. закінчено у зв`язку зі сплатою боржником суми боргу (а.с. 108) та судом визнано припиненими правовідносини між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» код 09807750 за іпотечним договором від 18 червня 2008 року №11361413000-З; Визнано припиненими правовідносини між ОСОБА_3 та ТОВ «Кей-Колект», код 37825968 по договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, 2459-2460 від 11 червня 2012 року. Виключено з Державного реєстру іпотек запис від 16 листопада 2012 року № 7410856 у зв`язку з укладанням договору відступлення права вимоги за договором іпотеки 2459-2460 від 11 червня 2012 року на однокімнатну квартиру, розташовану на дев`ятому поверсі тринадцяти поверхового будинку, загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., адреса АДРЕСА_1 , РПВН 23353211 що належить ОСОБА_3 . Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18 червня 2008 року № 7408776, у зв`язку з укладенням між АКІБ «УкрСиббанк» код 0980775 та ОСОБА_3 іпотечного договору від 18 червня 2008 року №11361413000-З про накладення заборони відчуження однокімнатної квартири, розташованої на дев`ятому поверсі тринадцяти поверхового будинку, загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., адреса: адреса АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_3 . Докази оплати знаходяться в матеріалах справи : № 214/761/16-ц. На підставі викладеного просить суд в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 178 489,05 грн відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №11361413000. За умовами якого, банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 34 000,00 доларів США в еквіваленті 165 046,20 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору на строк не пізніше 17 червня 2038 року, для особистих потреб, а саме на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплатою 14,00% річних за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів з дати видачі кредиту (п.п. 1.1.-1.2.1., 1.3.1., 1.4.).
У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , разом із вищезазначеним Кредитним договором: «18» червня 2008, між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір поруки № 1136141900011, який згідно умов Договору поруки, зобов`язався відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання Договору, і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
В п. 3.1., 3.2. Договорів поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням усіх зобов`язань позичальника по вищезгаданому кредитному договору, а за несплату суми поруки в термін, зазначений в.2.2. даного договору через 10 днів з моменту невиконання своїх зобов`язань позичальником за кредитним договором, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від фактичної суми простроченої заборгованості.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
В ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.
Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.
Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.
Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
До позовної заяви не додано належним чином засвідченої копії рішення суду від 16 травня 2012 року про солідарне стягнення з відповідачів кредитної заборгованості. До позовної заяви приєднано роздруковану копію вказаного рішення суду, де замість відповідачів вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зі змісту якого вбачається, що стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11361413000 від 18 червня 2008 р. у розмірі 35 003 (тридцять п`ять тисяч три) долара США 59 центів, що за курсом НБУ на 14 грудня 2011 року становить 279 675 (двісті сімдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 17 копійок та витрати по справі – судовий збір у розмірі 2 796 (дві тисячі сімсот дев`яносто шість) гривень 75 копійок.
11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу № 4, відповідно до умов яких та у відповідності до глави 73 (ст. 1077-1086) Цивільного кодексу України, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту №11361413000, Договором поруки №11361413000П.
15 жовтня 2014 ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області замінено стягувача по справі №211/1498/13 з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей- Колект», дана ухвала яка долучена до матеріалів позовної заяви належним чином не засвідчена та замість відповідачів вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
З ухвали суду від 15 жовтня 2014 року вбачається, що 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу №1, згідно якого право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 за кредитним договором №11361413000 від 18 червня 2008 р. відступлені ТзОВ «Кей-Колект».
Разом з тим, відповідний договір відступлення права вимоги позивачем не надано, тому умови та зміст цих договорів судом не встановлено.
Позивач посилається на те, що загальна сума 3%річних,інфляційних втрат, понесених ТОВ «Кей-Колект», внаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11224671000 від 27.09.2007 року, за Договорами поруки №145404 від 27.09.2007р., № 145403 від 27.09.2007, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2011року по цивільній справі № 2-689/11, за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року (включно) становить 583383,80 грн., з яких: 3% річних – 136863,93 грн., інфляційні втрати – 446519,87 грн.
При цьому позивач зазначає, що нарахування 3% річних, інфляційних втрат є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора. Стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст.625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного боргу.
Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим порушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, вираженої в гривні, кредитор позбавляється можливості коригувати суму заборгованості відповідно до коливань курсу національної валюти по відношенню до іноземних валют, але не позбавляється права на відшкодування втрат у відповідності до ст.625 ЦК України, що є належним і допустимим способом захисту майнового права та інтересу кредитора.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Так, згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 84 ч.10 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12,13,77-81 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст. 263 ЦПК України).
Позивачем не надано доказів існування основної суми кредитної заборгованості відповідачів на даний час, за несплату якої були нараховані 3% річних та інфляційні втрати, оскільки як зазначеного представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Ткаченко О.П. у відзиві, відповідачем було сплачено заборгованість та постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Масловою А.І. від 21.12.2015 по виконавчому провадженні № 38199075 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 28.05.2013 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 282 471,92 грн. на користь ТОВ «Кей-Колект» закінчено виконавче провадження у зв`язку з тим, що борг сплачено у повному обсязі, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто у повному обсязі.
Відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про скасування іпотеки, скасування заборони відчуження квартири задоволено. Визнано припиненими правовідносини між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» код 09807750 за іпотечним договором від 18 червня 2008 року №11361413000-З; Визнано припиненими правовідносини між ОСОБА_3 та ТОВ «Кей-Колект», код 37825968 по договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, 2459-2460 від 11 червня 2012 року. Виключено з Державного реєстру іпотек запис від 16 листопада 2012 року № 7410856 у зв`язку з укладанням договору відступлення права вимоги за договором іпотеки 2459-2460 від 11 червня 2012 року на однокімнатну квартиру, розташовану на дев`ятому поверсі тринадцяти поверхового будинку, загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , РПВН 23353211, що належить ОСОБА_3 . Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18 червня 2008 року № 7408776, у зв`язку з укладенням між АКІБ «УкрСиббанк» код 0980775 та ОСОБА_3 іпотечного договору від 18 червня 2008 року №11361413000-З про накладення заборони відчуження однокімнатної квартири, розташованої на дев`ятому поверсі тринадцяти поверхового будинку, загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 . Відповідно до ЄДРСР заочне рішення від 06.12.2017 не оскаржено, та набрало законної сили 09.01.2018.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У правовому висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18), надано визначення поняттю «натуральне зобов`язання». Так, натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Конструкція статті 625ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625ЦК України свідчить, що:
- натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном;
- конструкція статті 625ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;
- кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Такої ж позиції Верховний Суд притримується у постановах №569/12918/16-ц від 02.09.2020 року, №442/398/15-ц від 18.03.2020 року, №390/880/16-ц від 11.12.2019 року.
При цьому основними ознаками натурального зобов`язання є: - відмова кредитору у судовому захисті в разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником; - неможливість боржника вимагати повернення виконаного.
Отже, одним з випадків виникнення натурального зобов`язання є такий випадок, коли рішення суду про стягнення заборгованості існує, але кредитор пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Тобто сама вимога кредитора захищена у судовому порядку, але він не може вимагати його примусового виконання.
Звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідачів на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу 279 675,17 грн., яка стягнута рішенням Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 16 травня 2012 року, ТОВ «Кей-Колект» вказувало, що відповідачі вказане судове рішення не виконали та борг не повернули.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Масловою А.І. від 21.12.2015 по виконавчому провадженні № 38199075 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 28.05.2013 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 282 471,92 грн. на користь ТОВ «Кей-Колект» закінчено виконавче провадження у зв`язку з тим, що борг сплачено у повному обсязі, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто у повному обсязі.
Отже, враховуючи, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області Бойком С.В. від 18.02.2014 року по виконавчому провадженні № 28069782 виконавче провадження з примусового виконання постанови №2-689-2011 виданого 29.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення боргу в сумі 946 661,57грн.з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей Колект» закінчене у зв`язку з відсутністю заборгованості по сплаті боргу, тому вимоги кредитора ТОВ «Кей-Колект» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.05.2017р. по 23.02.2022р., які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку. У даному випадку між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого положення статті 625ЦК України застосовуватись не можуть.
З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат, за вказаний період, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України є безпідставними, оскільки вони нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні.
Крім того, суд зазначає, що на час звернення до суду з цим позовом позивачем доказів перебування рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2012 року у цивільній справі № 411/74/2012 на виконанні не надано, що є його процесуальним обов`язком.
Ураховуючи встановлені у справі фактичні обставини та норми чинного законодавства України в сукупності із правовими висновками Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставністю.
У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.
Стосовно заяви представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦКУ).
Відповідно до ст. 267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦКУ).
Зазначена правова позиція викладена у постанові ВСУ від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16, Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВСУ від 07 листопада 2018 року (справа № 0907/2-7453/2011, провадження № 61-6321св18), Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 серпня 2018 року (справа № 288/1361/15-ц, провадження № 61-4212св18).
Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).
Оскілки підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено, тому суд не застосовує до даних позовних вимог позовну давність.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-282 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя         І.О.Юзефович