24.03.2026 Справа № 756/19282/25

Унікальний №756/19282/25
Провадження №2-а/756/38/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Луценко О.М.,
за участі секретаря Галелюк Т.О.,
розглянувши розглянувши адміністративний позов  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора 1 взводу, 5 роти, 2 батальйону, полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві, лейтенанта поліції Стецюри Владислава В`ячеславовича серії ЕНА № 6185809 від 19.11.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у розмірі 1190,00 грн. за ч.1 ст.121-3 КУпАП за те, що 19.11.2025 року о 17.45 год. він керував автомобілем без переднього державного номерного знаку, чим порушив вимоги п.2.9 (в) ПДР України.
Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивач зазначає про те, що 19.11.2025 року о 17 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки MAZDA державний номерний знак НОМЕР_1 у місті Києві по проспекту Академіка Палладіна, 46Б не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки FORD MUSTANG, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Даний факт підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії «ЕПР» №517897 від 19.11.2025 року. З даним правопорушенням позивач погоджуються і оскаржувати вищезазначений протокол не буде. Внаслідок ДТП втрачено передній державний номерний знак його автомобіля. Між тим, на місці дорожньо-транспортної пригоди номерний знак так знайдено не було. Можливо, він відлетів під час зіткнення під якусь припарковану машину, або був загублений до момент зіткнення, нажаль мені невідомо. Проте, позивач впевнений, що перед початком руху номерний знак був на місці.
З наведених підстав позивач вважає, що його вина не підтверджується належними доказами, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим просить суд скасувати оскаржувану постанову. 
17.02.2026 року до суду надійшов відзив представника відповідача Бабатенко Г.П. на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що інспектор поліції діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотримання всіх вимог, встановлених чинним законодавством, в зв`язку із чим представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Екіпажем патрульної поліції було отримано виклик на спец лінію 102 про дорожньої транспортну пригоду, яка мала місце 19.11.2025 о 17:45 за адресом м. Київ, просп. Академіка Палладіна, 46Б. Прибувши на місце було виявлено два транспортні засоби з механічними пошкодженнями, після отримання пояснень від учасників пригоди, було встановлено, що позивач не дотримався безпечної дистанції руху здійснив зіткнення з ТЗ Мустанг,реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого було складено адміністративний протокол ЕПР № 517897 від 19.11.2025. Позивач пояснив поліцейським, що його тз отримало пошкодження заднього правого крила, він рухався за іншим автомобілем (другим учасником), через неуважність здійснив зіткнення. Інспектор запитав водія де бампер від його транспортного засобу (на відео зафіксовано, що автомобіль позивача стояв без бамперу та без переднього номерного знаку), на що водій відповів, що бампера нема, оскільки в нього було інша дорожньо-транспортна пригода відсутність бамперу це наслідок іншої події, а він не встиг зробити. Тим самим, під час спілкуванням з поліцейським водій позивач визнав, що на його транспортному засобі відсутній бампер разом з номерним знаком, а посилання в позовній заяві на те, що він загубив під час даної подій номерний знак не знаходить свого підтвердження та даними твердженнями позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності, вводячи в оману суд. Враховуючи, що поліцейськими було встановлено на місці події, що водій керував тз без переднього номерного знаку, було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив. посилаючись на його необґрунтованість. 
Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Судом встановлено, що постановою інспектора 1 взводу, 5 роти, 2 батальйону, полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві, лейтенанта поліції Стецюри Владислава В`ячеславовича серії ЕНА № 6185809 від 19.11.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у розмірі 1190,00 грн. за ч.1 ст.121-3 КУпАП за те, що 19.11.2025 року о 17.45 год. він керував автомобілем без переднього державного номерного знаку, чим порушив вимоги п.2.9 (в) ПДР України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Крім того, суду надано докази скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 19.11.2025, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:не належить цьому засобу;не відповідає вимогам стандартів;закріплений не в установленому для цього місці;закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 166 від 02.03.2021 «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів», відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», підпункту 2 пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878 (із змінами), з метою встановлення єдиних зразків державних номерних знаків транспортних засобів та вимог до них затверджено нові вимоги до державних номерних знаків транспортних засобів та єдині зразки державних номерних знаків транспортних засобів.
Також, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.03.2023 № 259, відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу II «;Прикінцеві положення» Закону України від 16 листопада 2022 року № 2765-IX «Про внесення змін до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» щодо запровадження відомчої реєстрації транспортних засобів Служби безпеки України», абзацу третього пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та з метою приведення наказу МВС у відповідність до вимог законодавства України, затверджено зміни до Вимог до державних номерних знаків транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 березня 2021 року № 166, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за № 353/35975, що додаються. Затверджено Зміну до Єдиних зразків державних номерних знаків транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 березня 2021 року № 166, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за № 353/35975, що додається.
Тож, за чинного регулювання, питання вимог до державних номерних знаків транспортних засобів, регулюється не стандартами ДСТУ, а наведеними вище наказами МВС України, які, у свою чергу, не передбачають встановлення будь-яких захисних решіток.
Позивач в позовній заяві наполягає на відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП. Вважає, що постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Слід вказати, що наявність складу правопорушення встановлюється сукупністю передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність, а саме таких необхідних елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона правопорушення.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, є безпека дорожнього руху та встановлений порядок використання транспортних засобів; суб`єктом - водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом; об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, у керуванні транспортним засобом без номерного знаку; а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності. При цьому правопорушення має формальний склад, тобто не залежить від наявності протиправних наслідків та причинного зв`язку.
Суд зазначає, що вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1ст.121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3КУпАП накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами або без даного державного номерного знаку, в даному випадку відсутністю.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Заперечуючи правомірність дій відповідача та правомірність оскаржуваного рішення, позивач не зазначив в позові, а також не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин відсутності у його діях порушення Правил дорожнього руху. Позивач не заперечує той факт, що номерний знак був втрачений при ДТП
Отже судом встановлено наявний факт порушення позивачем правил дорожнього руху, про що зазначалось вище.
Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст.77 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню в зв`язку з доведенням вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.122 ч.2, 245, 251, 268, 280 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: О.М. Луценко