ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2607/25  Номер провадження 22-ц/814/1625/26	Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» 
на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року, постановлене суддею Назарьовою Л.В., 
у справі за позовами ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:
28.10.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 18.11.2025, просить стягнути із ТзОВ «Полтаваенергозбут» на його користь заборгованість за отриману у вересні 2025 року електроенергію на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5100017 від 23.09.2021 у розмірі 16073,95 грн, за відрахуванням у передбачених законодавством розмірі податку на прибуток з доходів фізичних осіб та військового збору.
В обґрунтування підстав позову зазначає, що 30.07.2021 між ним та ТзОВ «Полтаваенергозбут» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1100307897. 
За умов такого договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, розташованих у приватному домогосподарстві споживача по АДРЕСА_1 , а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії.
Зазначає, що постачальник зобов`язався купувати електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства споживача за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує, місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5100017 від 23.09.2021, який є додатком до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1100307897 від 30.07.2021.
Розрахунковим періодом є календарний місяць і оплату електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальник зобов`язаний здійснювати в місяці наступному за розрахунковим. 
Між тим, постачальник допустив порушення умов зобов`язання та не здійснив оплату за отриману у вересні 2025 року від споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом у загальній сумі 16073,95 грн, із якої: 2893,32 грн - податок на доходи фізичних осіб; 803,70 грн - військовий збір; 12376,93 грн - заборгованість особисто споживачу. Тому позивач просить захистити порушене право згідно із заявленими позовними вимогами.
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01.12.2025 позов задоволено.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 заборгованість за отриману за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5100017 від 23.09.2021 за вересень 2025 року в сумі 16073,95 грн, за відрахуванням 18% податку на прибуток із доходів фізичних осіб та 5% військового збору.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4844,80 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що між сторонами виникли договірні відносини, які відповідач на цей час виконав не у повному обсязі. Станом на вересень 2025 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку, з урахуванням часткової сплати боргу за отриману у вересні 2025 року електроенергію за «зеленим» тарифом у розмірі 16073,95 грн, за відрахуванням 18% 
Відповідач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вересень 2025 року в розмірі 12376,93 грн.
Зазначає, що згідно із актом купівлі-продажу від 30.09.2025 №9 за період із 01.09.2025 по 30.09.2025 позивачем передано, а товариством прийнято електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватного домогосподарства з енергії сонячного випромінювання на загальну суму 21 752,36 грн, із яких: 18% податку на прибуток із доходів фізичних осіб в сумі 3915,42 грн, 5% військового збору в сумі 1087,62 грн та до виплати особисто ОСОБА_1 16749,32 грн.
Наголошує, що податок на прибуток із доходів фізичних осіб та військовий збір не підлягають сплаті особисто на користь ОСОБА_1 , а сплачуються на користь держави, що виключає підстави задоволення позову в цій частині.
Просить урахувати, що 13.11.2025 відповідач сплатив на користь держави військовий збір у розмірі 1087,62 грн та податок на доходи фізичних осіб у сумі 3915,42 грн. Крім того, відповідач сплатив позивачу частково заборгованість за вересень 2025 року в розмірі 4372,39 грн, а тому наразі залишок боргу складає 12376,93 грн. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суд від 09.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її досудового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 12.01.2026.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
23.03.2026 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про врахування судом при постановлення рішення того факу, що підприємство у повному обсязі виконало зобов`язання перед позивачем, а саме: 13.11.2025 - сплачено ПДФО за вересень 2025 року в розмірі 3915,42 грн; 13.11.2025 - військовий збір у розмірі 1087,62 грн; 13.11.2025 - перераховано на користь ОСОБА_1 частину заборгованості у розмірі 4372,39 грн; 09.01.2026 - перераховано на користь ОСОБА_1 решту заборгованості у розмірі 12376,93 грн.
23.03.2026 до апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Пелиха О.В., за змістом якого наголошує, що при постановленні рішення судом було враховано вчинені відповідачем платежі. Відтак, оскаржуване судове рішення вважає законним та обґрунтованим. Натомість доводи апеляційної скарги можуть бути вирішені шляхом роз`яснення судового рішення в порядку статті 271 ЦПК України. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.07.2021 між ТзОВ «Полтаваенергозбут» та ОСОБА_1 укладено договір №1100307897 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за яким постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, розташованих у приватному домогосподарстві споживача по АДРЕСА_1 , а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та обраної комерційної пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору./а.с.5-6/
30.07.2021 ОСОБА_2 приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання Заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Початок постачання електричної енергії 30.07.2021. Реквізити Споживача 1100307897./а.с.7/.
За умовами Комерційної пропозиції, погодженої сторонами ціна постачання електричної енергії побутовим споживачам у період із 01 січня по 31 липня 2021 року здійснюється за регульованими (фіксованими) цінами (тарифами) на електроенергію, установленими Постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії». Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вступає у дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2022. Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою однією із сторін у порядку, визначеному чинним законодавством України, але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань./а.с.7-8/
23.09.2021 між сторонами укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5100017. Місце розташування приватного господарства: вул. Монастирській,3А у селі Перегонівка Кобеляцької міської територіальної громади Полтавського району Полтавської області. За умовами договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим./а.с.8-10/.
12.10.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5100017 від 23.09.2021, відповідно до якого змінено місцезнаходження сторін./а.с.10/
У вересні 2025 року сторони погодили Звіт про обсяги та напрямки перетоків спожитої (виробленої) електричної енергії за вересень 2025 року.
30.09.2025 між сторонами складено Акт купівлі-продажу електричної енергії №9, зі змісту якого встановлено, за розрахунковий період з 01.09.2025 по 30.09.2025 прийнято електричну енергію на суму 21 752,36 грн, у тому числі податок на доходи фізичних осіб 3915,42 грн та військовий збір 1087,62 грн. До виплати на рахунок споживача 16 749,32 грн/а.с.11/.
13.11.2025 на рахунок споживача ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 4372,39 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4761 від 13.11.2025./а.с.35/.
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, відповідач не у повному обсязі сплатив заборгованість за отримана від споживача у вересні 2025 року електричну енергію за «зеленим» тарифом становить 16073,95 грн, із яких: 12376,93 грн.- заборгованість перед споживачем; 2893,32 грн - податок на доходи фізичних осіб (18%); 803,70 грн - військового збору (5%).
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, оскільки зводяться до довільного трактування норм матеріального права, які суд першої інстанції правильно застосував. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та законодавству, що регулює спірні правовідносини колегія судді звертає увагу на наступне.
Згідно із частинами першою, другою статті714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Зокрема, згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії».
Пунктом 96 частини першої статті 1 цього Закону надано визначення учасника ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор малої системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії в порядку, передбаченому цим Законом.
Натомість, оператор установки зберігання енергії  - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа (крім гідроакумулюючих електростанцій), яка здійснює діяльність із зберігання енергії з метою продажу електричної енергії, що відпускається з установки зберігання енергії, та/або з метою надання допоміжних послуг чи надання послуг з балансування за допомогою установки зберігання енергії (пункт 98 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії. Розділом 11.3 указаної постанови регулює особливості продажу та обліку електричної енергії, виробленої генеруючими установками приватних домогосподарств, а також розрахунків за неї.
Відповідно до пункту 11.3.1 індивідуальний побутовий споживач, що встановив у межах свого приватного(-их) домогосподарства(-в) генеруючу(-і) установку(-ки), призначену(-і) для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру з можливістю відпуску електричної енергії в мережу оператора системи або інших власників мережі, має право у межах сумарної встановленої потужності генеруючих установок (яка визначається на підставі паспортів точок розподілу як сумарна потужність встановлених генеруючих установок за всіма площадками вимірювання приватного(-их) домогосподарства(-в), які належать індивідуальному побутовому споживачу на території України, у тому числі на праві спільної власності (спільне майно), і не має перевищувати рівень встановленої потужності для відповідної категорії генеруючої установки, визначеної законом), здійснювати продаж виробленої електричної енергії, в обсязі, що перевищує місячне споживання приватного(-их) домогосподарства(-в) відповідно до цих Правил, та на підставі договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, що є додатком 2 до укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до умов якого побутовий споживач приєднався відповідно до цих Правил.
Згідно із абзацом 2 пункту 11.3.2 власник приватного домогосподарства має право на встановлення установки зберігання енергії. Відпуск власником приватного домогосподарства обсягів електричної енергії в мережу ОЕС України або в мережі інших власників електричних мереж, виробленої власною(-ими) генеруючою(-ими) установкою(-ами) та які накопичені в установці зберігання енергії від власної(-их) генеруючої(-их) установки(-ок), допускається за умови дотримання вимоги, що в будь-який час потужність, з якою здійснюється відпуск електричної енергії, не перевищує встановлену потужність генеруючих установок такого споживача, а також за наявності окремого комерційного обліку електричної енергії, перетікання якої здійснено як до, так і з установки зберігання енергії відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку.
В силу пункту 11.3.18. глави 11.3. розділу ХІ Правил умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Відповідальність за порушення умов та порядку оплати встановлюється договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством відповідно до законодавства. Спори, які виникають між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг під час укладення договору та купівлі-продажу електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, вирішуються в установленому законодавством порядку.
Плату за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, постачальник універсальних послуг має перераховувати на рахунок побутового споживача відповідно до договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством.
Розрахунковим періодом для встановлення постачальнику універсальних послуг розміру оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, є календарний місяць (пункти 11.3.19., 11.3.20. глави 11.3. розділу ХІ Правил).
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 63 Закону №2019-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.
Із матеріалів справи убачається, що 30.07.2021 між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1100307897, за умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, розташованих у приватному домогосподарстві споживача по АДРЕСА_1 , а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії.
30.09.2025 між сторонами складено Акт купівлі-продажу електричної енергії №9, яким установлено, що за розрахунковий період з 01.09.2025 по 30.09.2025 прийнято електричну енергію на суму 21 752,36 грн, що складається із: 16 749,32 грн - сума заборгованості за вересень 2025 року; 3915,42 грн - ПДФО; 1087,62 грн - військовий збір.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем частково сплачено на користь позивача заборгованість у розмірі 4372,39 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №4761 від 13.11.2025. 
Із урахуванням вчиненого відповідачем платежу, позивач уточнив позовні вимоги, заявивши до стягнення заборгованість за отриману у вересні 2025 року від споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом у розмірі 16073,95 грн, що складається із: 12376,93 грн - заборгованість за вересень; 2893,32 грн - ПДФО (18%); 803,70 грн - військовий збір (5%).
Відтак, постановивши до стягнення з відповідача на користь позивача за отриману у вересні 2025 року від споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом у розмірі 16073,95 грн, районний суд врахував вчинений відповідачем платіж, наголосивши, що сума заборгованості 16073,95 грн підлягає стягненню за відрахуванням 18% податку на прибуток із доходів фізичних осіб та 5% військового збору. 
Із підстав викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції залишив поза увагою, що податок на прибуток із доходів фізичних осіб та військовий збір не підлягають сплаті особисто на користь ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до нерозуміння змісту судового рішення в частині визначення розміру заборгованості, який із відрахуванням податків складає 12376,93 грн. 
Надані стороною відповідача докази виконання зобов`язання, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідний платіж вчинено 09.01.2026, тобто, на момент постановлення оскаржуваного рішення такого доказу не існувало. Тоді як згідно із позицією Верховного Суду сформованою, зокрема у справах №909/507/23, №904/2104/19, № 913/703/20, така обставина як відсутність доказів як таких на момент розгляду справи судом першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України, не залежно від причин неподання учасником справи таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»- залишити без задоволення.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя         Л.І. Пилипчук

Судді           Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак