Справа № 279/317/26 провадження №3/279/189/26
П О С Т А Н О В А 
24 березня 2026 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Волкова Н.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 11.01.2026 року о 02:24 год. в м.Коростень вул.Залізнична, 5, керував транспортним засобом ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння ( Alcotest 6820 прилад ARMM-2621, проба позитивна 1,45 проміле), чим порушив п.2.9.А Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.
ОСОБА_1 на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.
09.03.2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Халупко С.В. направив заяву, в якій вказав:
I. Порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння (відсутність контрольного "нульового" тесту) 
Однією з ключових гарантій достовірності результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу є проведення контрольного вимірювання "0,00" (так званого нульового тесту) перед початком перевірки водія. Такий тест є необхідним елементом процедури використання газоаналізаторів типу Drager та інших аналогічних технічних засобів, оскільки саме він підтверджує, що прилад функціонує коректно та готовий до проведення вимірювання.  Метою проведення нульового тесту є перевірка кількох важливих обставин, які безпосередньо впливають на достовірність отриманого результату. Зокрема, проведення такого тесту дозволяє підтвердити, що: прилад знаходиться у справному технічному стані та функціонує без збоїв; у вимірювальній камері відсутні залишки алкоголю або інші сторонні домішки, які могли б вплинути на результат; прилад був належним чином підготовлений до проведення вимірювання; результат тестування не є наслідком попереднього використання приладу або впливу зовнішніх факторів.  Саме тому демонстрація показника "0,00" перед проведенням огляду є загальноприйнятою процедурною гарантією того, що прилад знаходиться у нульовому стані і здатний відобразити об`єктивний результат. 
Разом з тим, аналіз матеріалів даної справи свідчить про те, що зазначена процедура фактично не була дотримана. 
Зокрема, у матеріалах справи: відсутні будь-які дані про проведення нульового тесту, на відеозаписі, що міститься у справі, не зафіксовано демонстрацію показника 0,00 перед початком огляду, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про проведення контрольного вимірювання, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння також не зазначено факт проведення нульового тесту.  Іншими словами, матеріали справи не містять жодного доказу того, що перед проведенням огляду працівники поліції перевірили технічний стан приладу та продемонстрували відсутність залишкового алкоголю в системі вимірювання.  Більше того, роздруківка з приладу Drager Alcotest 6820, що долучена до матеріалів справи, містить лише кінцевий результат вимірювання - 1,45‰, без будь-якої інформації про попередній контрольний тест. Тобто з наданого документу неможливо встановити: чи проводився контрольний запуск приладу перед тестуванням; чи демонстрував прилад нульове значення перед початком огляду; чи було перевірено відсутність сторонніх речовин у вимірювальній камері. 
У таких умовах неможливо виключити ситуацію, коли: прилад використовувався без належного очищення після попереднього тестування; у вимірювальній камері могли залишитися сліди алкоголю від попереднього вимірювання; результат вимірювання міг бути спотворений технічними особливостями роботи приладу. 
Окремо слід звернути увагу, що навіть незначна кількість залишкового алкоголю у вимірювальній системі газоаналізатора може суттєво вплинути на результат вимірювання. Саме тому проведення нульового тесту є критично важливим елементом процедури, який забезпечує достовірність подальших показників. 
У даній справі така перевірка не була належним чином зафіксована, що унеможливлює перевірку правильності роботи технічного засобу. 
Таким чином, суд позбавлений можливості встановити: чи був прилад приведений у нульовий стан перед тестуванням; чи не містив він залишків алкоголю від попередніх вимірювань; чи не виникла технічна похибка під час проведення тесту; чи відповідає зафіксований результат реальному стану особи.  За відсутності підтвердження проведення контрольного нульового тесту достовірність результату огляду не може вважатися беззаперечною, а отримані показники приладу не можуть розглядатися як належний доказ у справі.   
Враховуючи викладене, порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема відсутність фіксації нульового тесту, ставить під обґрунтований сумнів об`єктивність результату вимірювання та, відповідно, допустимість такого доказу у даному провадженні. 
II. Відсутність добровільної згоди на проходження огляду 
З матеріалів справи зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за згодою водія. 
Однак сама по собі формальна фіксація згоди у протоколі чи акті огляду не свідчить про те, що така згода була надана добровільно, усвідомлено та з розумінням правових наслідків. Для того щоб згода особи на проходження огляду могла вважатися дійсною, працівники поліції зобов`язані попередньо забезпечити належне інформування особи про її процесуальні права та гарантії, передбачені законодавством.          Згода на проходження огляду може вважатися добровільною лише у випадку, якщо особі до початку проведення будь-яких процесуальних дій було чітко та зрозуміло роз`яснено: її процесуальні права; право відмовитися від проходження огляду на місці зупинки; право вимагати проведення огляду у закладі охорони здоров`я лікарем наркологом; порядок проведення такого огляду; 
можливі правові наслідки відмови від огляду або погодження на його проведення.
Саме дотримання цих умов забезпечує можливість особи прийняти усвідомлене рішення, а не діяти під впливом ситуації, психологічного тиску або введення в оману. 
Однак у даному випадку зазначені вимоги дотримані не були. 
Як вбачається з відеозапису події, працівники поліції одразу після підходу до автомобіля запропонували водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, не здійснивши попереднього належного роз`яснення його процесуальних прав. Фактично пропозиція пройти огляд була висловлена у формі звичайної вимоги або пропозиції, без надання особі повної інформації про її можливості та альтернативні варіанти. 
Зокрема, працівники поліції не повідомили водія про: право відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу; право вимагати проведення огляду у лікаря-нарколога в медичному закладі; право скористатися правовою допомогою; право не давати пояснення щодо себе відповідно до ст.63 Конституції України; правові наслідки погодження на проходження огляду за допомогою технічного засобу. 
Фактично водієві було запропоновано пройти тест без належного пояснення того, що результати такого тесту можуть бути використані як доказ у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та можуть мати для нього істотні правові наслідки. 
Важливо також враховувати обставини, за яких відбувалася дана подія. Як вбачається з відеозапису, автомобіль знаходився у снігу, транспортний засіб фактично не рухався, а працівники поліції під`їхали до нього впритул. У такій ситуації особа перебувала у стресовому стані, була раптово зупинена працівниками поліції та фактично поставлена перед вимогою негайно виконати їхні вказівки. 
За таких обставин особа об`єктивно не мала можливості спокійно оцінити ситуацію та усвідомити всі свої процесуальні права. 
Крім того, важливим є той факт, що роз`яснення прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, було здійснено вже після проведення огляду на стан сп`яніння, що підтверджується матеріалами справи. Тобто ключова процесуальна дія - проведення тесту на алкоголь - була здійснена ще до того, як особі було повідомлено про її права. 
Такий порядок дій прямо суперечить принципам забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати свої права до моменту проведення будь-яких процесуальних дій, а не після їх завершення.
Фактично у даному випадку водій погодився пройти огляд без усвідомлення своїх процесуальних прав, не маючи інформації про альтернативні способи проведення огляду та правові наслідки такої процедури. 
У таких умовах формальне зазначення у документах про те, що огляд проводився "за згодою водія", не може свідчити про наявність справжньої добровільної згоди. Навпаки, така згода була отримана в умовах, коли особа не була належним чином поінформована про свої права та можливості. 
Отже, відсутність попереднього роз`яснення прав та порядку проведення огляду свідчить про те, що згода водія на проходження тесту не була надана добровільно та усвідомлено, а тому результати такого огляду не можуть вважатися належним та допустимим доказом у справі. 
III. Введення особи в оману працівником поліції 
Під час спілкування з водієм працівник поліції повідомив, що "у лікаря-нарколога тест буде такий самий", маючи на увазі, що результат огляду у медичному закладі не відрізнятиметься від результату, отриманого за допомогою портативного приладу на місці події. 
Таке твердження є юридично некоректним, фактично неправдивим та таким, що вводить особу в оману, оскільки процедура медичного огляду у закладі охорони здоров`я суттєво відрізняється від огляду, який проводиться працівниками поліції за допомогою портативного газоаналізатора. 
Огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу, такого як Drager Alcotest, є лише попереднім вимірюванням концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, яке проводиться працівником поліції. Такий тест не є повноцінним медичним дослідженням і має іншу доказову природу.  Натомість огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лікарем-наркологом, який має спеціальні медичні знання та повноваження для встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння. Такий огляд здійснюється відповідно до встановленої медичної процедури та передбачає комплексне дослідження стану особи. 
Зокрема, під час медичного огляду: проводиться клінічне обстеження лікарем-наркологом, який оцінює стан особи, її поведінку, координацію рухів, мову, реакцію зіниць, запах з ротової порожнини та інші медичні ознаки; можуть відбиратися біологічні зразки, зокрема кров або сеча, для подальшого лабораторного дослідження; застосовуються лабораторні методи дослідження, що дозволяють об`єктивно визначити наявність алкоголю або інших речовин у організмі; оцінюється комплекс медичних показників, що дозволяє лікарю зробити професійний висновок щодо стану сп`яніння. 
Тобто медичний огляд є значно більш об`єктивною та комплексною процедурою, ніж тестування за допомогою портативного приладу на місці зупинки.
Таким чином, твердження працівника поліції про те, що результат медичного огляду "буде таким самим", не відповідає дійсності, оскільки: медичний огляд може передбачати інші методи дослідження; результати лабораторного аналізу можуть відрізнятися від показників портативного приладу; лікар-нарколог оцінює не лише показники приладу, але й загальний клінічний стан особи. 
Більше того, навіть у випадку використання технічних засобів у медичному закладі, такі дослідження проводяться у контрольованих умовах, з дотриманням медичних стандартів та з можливістю проведення додаткових лабораторних аналізів. 
Отже, висловлювання працівника поліції фактично створювало у водія хибне уявлення про безальтернативність результату тесту, що могло вплинути на його рішення щодо проходження медичного огляду. 
За таких обставин водій міг обґрунтовано вважати, що направлення до лікаря нарколога не має сенсу, оскільки результат нібито буде ідентичним результату тесту на місці. Це фактично позбавило його можливості скористатися своїм правом на проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я. 
Фактично працівник поліції, надаючи таку інформацію, вплинув на волевиявлення особи, що суперечить принципу добровільності проходження огляду. 
Варто наголосити, що особа повинна приймати рішення щодо проходження огляду самостійно та усвідомлено, на підставі повної та достовірної інформації про свої права. Будь-які дії працівників поліції, спрямовані на формування у особи хибного уявлення про процедуру або її наслідки, є неприпустимими. 
Таким чином, повідомивши водію недостовірну інформацію щодо процедури медичного огляду, працівник поліції фактично ввів його в оману, що призвело до обмеження можливості особи скористатися своїми процесуальними правами. 
За таких умов згода водія на проходження огляду на місці не може вважатися повністю добровільною та усвідомленою, оскільки вона була надана під впливом неправдивої інформації, наданої представником правоохоронного органу. 
IV. Порушення порядку роз`яснення прав 
Відповідно до ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, наділена рядом процесуальних прав, які мають забезпечувати можливість реалізації її права на захист. Зокрема, така особа має право: знати, у чому саме її обвинувачують; надавати пояснення по суті обставин справи; подавати докази; заявляти клопотання; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права; знайомитися з матеріалами справи; оскаржувати постанову у справі. 
Окрім цього, стаття 63 Конституції України передбачає фундаментальну гарантію прав людини - право особи не давати показання або пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, що прямо спрямоване на забезпечення захисту особи від самообвинувачення. 
Зазначені права мають бути роз`яснені особі до початку проведення будь-яких процесуальних дій, які можуть мати правові наслідки для особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Саме така послідовність забезпечує реальну можливість особи скористатися своїми процесуальними правами та прийняти обґрунтоване рішення щодо подальших дій. 
З матеріалів справи вбачається, що у справі міститься розписка про роз`яснення прав, передбачених ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
Разом з тим, аналіз фактичних обставин події, а також відеозапису, що міститься у матеріалах справи, свідчить про те, що роз`яснення прав було здійснено вже після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Іншими словами, спочатку працівники поліції: запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння; провели відповідний тест із використанням спеціального технічного засобу; отримали результат вимірювання. 
І лише після цього особі було запропоновано підписати документи про роз`яснення її прав. 
Такий порядок дій прямо суперечить суті процесуальних гарантій, передбачених законодавством. 
Роз`яснення прав після проведення ключової процесуальної дії фактично позбавляє особу можливості скористатися цими правами. Адже на момент, коли особі повідомляється про її права, процесуальна дія, яка могла мати вирішальне значення для справи, вже відбулася. 
У даному випадку такою ключовою процесуальною дією був огляд на стан алкогольного сп`яніння, результати якого були використані як основний доказ у справі. 
Якби права були роз`яснені особі належним чином до проведення огляду, водій мав би можливість: усвідомити правові наслідки проходження тесту; заявити клопотання про проведення огляду у медичному закладі; скористатися правом на правову допомогу; відмовитися від надання будь-яких пояснень. 
Натомість фактичне роз`яснення прав після проведення огляду створює ситуацію, коли особа вже не може вплинути на результати проведеної процедури. 
Таким чином, роз`яснення прав у даному випадку носило формальний характер, оскільки воно було здійснено вже після того, як основна процесуальна дія була завершена. 
Подібна практика фактично нівелює зміст процесуальних гарантій, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, і не може розглядатися як належне забезпечення права особи на захист. 
Отже, з огляду на викладене, можна дійти висновку, що у даній справі було допущено істотне порушення порядку роз`яснення процесуальних прав, що, у свою чергу, ставить під сумнів законність проведення огляду на стан сп`яніння та допустимість отриманих у результаті такого огляду доказів. 
V. Суперечності у матеріалах справи 
Аналіз матеріалів справи свідчить про наявність низки внутрішніх суперечностей між фактичними обставинами події та відомостями, які були відображені у складених працівниками поліції процесуальних документах. Такі суперечності мають істотне значення для оцінки доказів у справі, оскільки ставлять під сумнів достовірність викладених у них відомостей та об`єктивність їх складання. 
Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що водій погодився з результатом проведеного тесту, який нібито показав перевищення допустимого рівня алкоголю. 
Разом з тим фактичні обставини події свідчать про інше. Водій не мав реальної можливості об`єктивно оцінити правильність проведення процедури огляду та достовірність отриманого результату. Процедура огляду проводилася у ситуації, коли особі не було надано повної та достовірної інформації щодо її прав та порядку проведення такої процедури. 
Більше того, водій не мав змоги перевірити технічний стан приладу, яким проводився огляд, оскільки перед початком тестування не було продемонстровано нульовий показник приладу (0,00). За відсутності такого контрольного вимірювання особа не могла переконатися у тому, що прилад знаходиться у справному стані та готовий до проведення тесту. 
Крім того, працівник поліції повідомив водію, що у разі проведення огляду у лікаря нарколога результат буде таким самим, що фактично створило у особи хибне уявлення про безальтернативність результату тестування. У результаті цього водій був позбавлений можливості усвідомлено обрати інший спосіб перевірки - медичний огляд у закладі охорони здоров`я. 
Не менш важливою обставиною є і те, що права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, були роз`яснені водію вже після проведення огляду, тобто після того, як основна процесуальна дія у справі була фактично завершена. За таких умов особа не могла повною мірою скористатися своїми процесуальними правами та прийняти обґрунтоване рішення щодо проходження огляду. 
Таким чином, зазначення у документах про те, що водій погодився з результатом огляду, не може розглядатися як підтвердження його дійсної та усвідомленої згоди. Навпаки, сукупність наведених обставин свідчить про те, що така згода була отримана в умовах, коли особа не була належним чином поінформована про свої права та порядок проведення процедури. 
З огляду на викладене, внутрішні суперечності у матеріалах справи свідчать про недостовірність окремих відомостей, викладених у процесуальних документах, а також ставлять під обґрунтований сумнів об`єктивність проведення огляду на стан сп`яніння та достовірність отриманих у результаті такого огляду доказів. 
VI. Сукупність порушень процедури та недотримання стандарту доказування 
Аналіз матеріалів справи свідчить про наявність не окремих формальних недоліків, а сукупності істотних процесуальних порушень, які безпосередньо вплинули на законність отримання доказів та можливість їх використання у судовому розгляді. 
Зокрема, у даній справі встановлено такі порушення процедури: 
1. Огляд на стан сп`яніння проведено без фіксації контрольного нульового тесту приладу. Перед проведенням вимірювання працівники поліції не продемонстрували нульовий показник технічного засобу, що унеможливлює перевірку його готовності до використання та виключення впливу залишкового алкоголю у вимірювальній системі. 2. Особі не були роз`яснені її процесуальні права до початку проведення огляду. Права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, були роз`яснені вже після проведення огляду на стан сп`яніння, що фактично позбавило особу можливості скористатися ними до проведення ключової процесуальної дії. 3. Працівник поліції ввів особу в оману щодо процедури медичного огляду. Водієві було повідомлено, що у лікаря-нарколога результат буде таким самим, що створило у нього хибне уявлення про безальтернативність результату огляду та вплинуло на його рішення щодо проходження медичного огляду. 4. Свідки під час проведення огляду не залучались. У матеріалах справи прямо зазначено, що свідки під час проведення огляду відсутні, що виключає можливість незалежного підтвердження правильності проведення процедури. 5. Процедура огляду проводилася у ситуації психологічного тиску. Огляд проводився у нічний час, у присутності декількох осіб у формі, зокрема військовослужбовця, який не мав процесуального статусу у справі, що об`єктивно створювало для водія атмосферу психологічного тиску та могло вплинути на його поведінку.
Зазначені порушення не є незначними чи формальними. Навпаки, вони безпосередньо стосуються дотримання процедури отримання доказів, що має ключове значення для оцінки їх допустимості у судовому провадженні. 
В адміністративному провадженні, як і в інших видах юридичної відповідальності, діє принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст.62 Конституції України. Відповідно до цього принципу: обов`язок доведення вини особи покладається на орган, який притягає її до відповідальності; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Цей принцип безпосередньо пов`язаний із стандартом доказування, який вимагає, щоб вина особи була підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами, отриманими у законний спосіб. 
У даній справі єдиним основним доказом, на який посилається сторона обвинувачення, є результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, отриманий за допомогою спеціального технічного засобу. Однак саме процедура отримання цього результату була проведена з численними порушеннями, що виключає можливість визнання такого доказу належним і допустимим. 
За відсутності належного дотримання процедури: неможливо перевірити технічну справність приладу; неможливо підтвердити добровільність згоди особи на проходження 
огляду; неможливо встановити, чи усвідомлювала особа свої процесуальні права; неможливо 
виключити вплив психологічного тиску на її поведінку. 
Таким чином, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки: процедура огляду проведена з істотними порушеннями встановленого порядку; права особи на захист були порушені; достовірність результату вимірювання не підтверджена належними процесуальними гарантіями. 
У сукупності зазначені обставини свідчать про те, що сторона обвинувачення не виконала свого обов`язку щодо належного доведення вини особи. 
За таких умов у справі відсутні належні та достатні докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відтак, наявні у справі сумніви щодо законності отримання доказів, правильності проведення процедури огляду та достовірності результатів вимірювання повинні тлумачитися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Просив взяти до уваги наведені у цих письмових поясненнях обставини та доводи сторони захисту під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Визнати, що процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння була здійснена з істотними порушеннями вимог законодавства, що ставить під сумнів достовірність та допустимість отриманих у результаті такого огляду доказів. Визнати результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, отримані із використанням спеціального технічного засобу, неналежними та недопустимими доказами у даному провадженні. Врахувати, що матеріали справи містять істотні процесуальні порушення, зокрема: відсутність фіксації контрольного нульового тесту приладу; нероз`яснення особі її процесуальних прав до проведення огляду; введення особи в оману щодо порядку проведення медичного огляду. На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
24.03.2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Халупко С.В. направив заяву, в якій зазначив: 
11.01.2026 року працівниками поліції було здійснено зупинку транспортного засобу, яким, як стверджують працівники поліції, нібито керував ОСОБА_1 . Причина зупинки автомобіля не вказана у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786 і на наданому стороні захисту для ознайомлення відеозаписі взагалі відсутній факт фіксування керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки перебування ним за кермом ще не підтверджує факт керування транспортним засобом (тим паче ТЗ не здійснював механічний рух). В матеріалах справи є рапорт інспектора СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції Валентина Козачука, в якому вказано про обставини за яких було винесено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . З даного приводу сторона захисту звертає увагу суду на те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. А свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, так як така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі №524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі №489/4827/16-а. 
Стороні захисту для ознайомлення була надана постанова серії ЕНА №6494047 винесена відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, але у даній постанові час скоєння правопорушення вказаний 02:24:38 год. що на 38 секунд пізніше ніж час вказаний у графі 7 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП серії ЕПР1 №563786. Разом із тим дана постанова не долучена до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786, оскільки в графі 11 "До протоколу додаються" про неї немає ніяких відомостей. А тому дана постанова не може братись взагалі до уваги судом і оцінюватись як доказ. 
З цього слідує що в матеріалах справи не зазначено підстави для зупинення транспортного засобу. Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм, таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку ТЗ. 
Згідно правових висновків Верховного Суду, висловлених при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 справа 686/11314/17; від 23.10.2019 справа №357/10134/17). 
Відповідно статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. 
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3 частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64). 
У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. 
Враховуючи, що із матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення не вбачається долучених належним чином доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом і допустив будь-які порушення ПДР України, за які його слід було зупинити (оскільки інформації про долучення їх немає ні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786 ні в інших матеріалах справи), то всі наступні вимоги працівників поліції, в тому числі вимогу на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Процесуальні порушення оформлення матеріалів
В протоколі серії ЕПР1 №563786 в графі 7 "Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних" не вказується жодних ознак алкогольного сп`яніння за якими працівниками поліції було встановлено алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 , це грубо порушує норми п.2, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість 
реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 згідно яких огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у 
поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. В подальшому в даному пункті прописуються результати незаконного огляду на стан сп`яніння але вони стали відомі після того коли вже до особи було вжито ряд незаконних заходів, а тому не можуть братись до уваги. 
В графі 11 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786 вказано "інші матеріали справи" і не зазначено, які саме матеріали, додаються, що свідчить про порушення вимог п.9, 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом МВС України від 06.11.2015 р., №1376, оскільки зазначення в протоколі про долучення до нього матеріалів справи не є підтвердженням долучення будь-якого доказу, оскільки матеріали справи додаються до протоколу в силу вимог КУпАП, і в протоколі повинно бути зазначено які саме матеріали додаються до нього. 
В графі №12 протоколу серії ЕПР1 №563786 відсутні відомості щодо дати, часу розгляду адміністративної справи. Це порушує вимоги ст.256 КУпАП , яка визначає, що в протоколі має бути зазначено всі обставини, необхідні для його розгляду, свідчить про неповноту внесення відомостей у протокол, некомпетентність працівників поліції при проведенні процесуальних дій, порушення права ОСОБА_1 , щодо отримання інформації відносно розгляду складеного протоколу відносно нього. Згідно з ст. 276 КУпАП , справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення або за місцем проживання порушника. Відсутність цієї інформації в протоколі створює невизначеність чим порушує права особи відносно якої складено протокол. 
В графі 4 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786 відомості щодо місця роботи ОСОБА_1 зазначено “інші”, хоча на наданому стороні для ознайомлення відеозаписі поліцейськими було чітко встановлено факт того що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, але цього не було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення і не внесено у відповідну графу дану інформацію, це свідчить про необ`єктивність внесення відомостей у протокол що ставить під сумнів об`єктивність та правомірність інших відомостей внесених до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Порушення вимог огляду на стан сп`яніння, визнання його результатів недійсними. Аналіз відеозапису та визнання його недопустимим доказом 
В матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (далі Акт огляду). В даному Акті огляду у графі "Свідки огляду" зазначено "проводилась відеофіксація" але не зазначено яким саме технічним приладом здійснювалась дана відеофіксація, тим паче до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786 не долучено належним чином відеозаписів або матеріалів відеофіксації, разом із тим як відсутні відомості про залучення свідків при здійсненні даної процесуальної дії, це викликає сумніви у правомірності та об`єктивності внесених відомостей в даний акт та результатів огляду. Так, згідно п.6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Також в даному Акті огляду відсутній номер технічного приладу яким здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджує про неповноту внесення відомостей у даний Акт огляду. 
Разом із тим в матеріалах справи відсутні відомості про надання ОСОБА_1 , примірника огляду, разом із тим як відсутні підтверджуючі відомості відмови від отримання даного примірника, що є порушенням п.19 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 яким визначено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається у закладі охорони здоров`я.
Сторона захисту також звертає увагу суду на тому, що не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу "портативного відеореєстратора" "відеокамери" "боді-камери", не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 , було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання. 
У графі 11 «До протоколу додаються», протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786, не вказано, що до протоколу додається відеофіксація або відеозаписи. Факт не долучення відеозапису (відеофіксації) оформлення процесуальних дій технічним приладом до протоколу грубо порушує норми ч.2 ст.266 КУпАП згідно якої огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Аналогічна норма вказана у 
п.6 Розділі 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства 
внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 
року. Враховуючи норму зазначену у ч.5 ст.266 КУпАП, згідно до якої огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а також п.21 Розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недійсним і його результати не можуть вважатись допустимими доказами. 
Аналіз відеозаписів 
Стороні захисту для ознайомлення було надано 1 відеофайл під назвою «export-w4upv.mp4». Даний відеофайл «export-w4upv.mp4» має тривалість 54 хвилини 15 секунд. Відеофіксація здійснюється з нагрудної камери поліцейського. На відеозаписі зафіксовані дата та час здійснення відеозйомки, а саме: 11.01.2026 року о 02:22:40. На відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 одягнутий у військову форму, знаходиться у своєму транспортному засобі ( разом із своїм знайомим), ТЗ не здійснює механічний рух, позаду нього знаходиться поліцейський службовий автомобіль, поліцейський (1-ий), з нагрудної камери якого здійснюється відеофіксація, звертається до ОСОБА_2 і просить пред`явити посвідчення водія та документи на автомобіль, ОСОБА_1 пред`являє, поліцейський запитує “Ви військовослужбовець, діючий?” на що ОСОБА_1 відповів “Так”. Поліцейський взагалі не повідомив причину спілкування із ОСОБА_1 і на відеозаписі взагалі відсутній факт фіксування руху транспортного засобу ОСОБА_1 та його зупинки. Поліцейський знову ж таки без пояснення причин починає оглядати салон автомобіля ОСОБА_1 , потім вміст особистих речей ОСОБА_1 (його сумки), далі поліцейський не виявивши ніяких порушень, запитує ОСОБА_1 , який без будь яких зовнішніх ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, “Алкогольні напої вживали ?” і не чекаючи відповіді повідомляє що у ОСОБА_1 нібито виявлені ознаки алкогольного сп`яніння а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення ходи, порушення мови (хоча цього взагалі на відеозаписі на фіксується). Потім поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер (але не повідомляється серія та номер технічного приладу) на що ОСОБА_1 погоджується. Поліцейський сідає до середини службового поліцейського автомобіля, куди через деякий час разом із ще одним поліцейським сідає ОСОБА_1 на задне пасажирське сидіння, 1-й поліцейський знімає з форменого одягу нагрудну камеру і кладе її на приборну панель автомобіля. Далі фіксується як ОСОБА_1 з двох наданих йому мундштуків обирає один, знімає з нього герметичну упаковку і поліцейський, своєю рукою забирає у ОСОБА_1 мундштук вже без обгортки вставляє його в отвір приладу. Далі не здійснюючи пробного забору повітря і не фіксуючи табло приладу перед початком тесту надає прилад для здійснення тесту ОСОБА_1 , який здійснює тест, поліцейський оголошує результат у голос 1,45 проміле і не фіксує результат даного тесту на відеозаписі (тобто показує спеціально таким чином щоб камера не змогла його зафіксувати). Далі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не згоден із результатом тесту, поліцейський запитує “Згодні пройти такий самий огляд у лікаря нарколога?” (не повідомляє ні назви закладу охорони здоров`я ні адреси за якою знаходиться найближчий заклад), на що ОСОБА_1 не надав згоди. Поліцейський ігноруючи почуте, надає ОСОБА_1 для здійснення підпису роздруківку Драгера. Потім з`ясовує що у ОСОБА_1 відсутній страховий поліс і повідомляє що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за п.2.9 ПДР за ч.1 ст.130 КУпАП і просить ОСОБА_1 почекати на вулиці доки будуть складатись адміністративні матеріали. ОСОБА_1 почувши це виходить із поліцейського автомобіля, в цей момент поліцейський також виходить на вулицю із автомобіля в середині якого лишає нагрудну бодікамеру (тобто виходить без неї) в період часу з 02:39:05 по 02:47:10 камера лишається всередині авто, які дії відбувались відносно ОСОБА_1 з боку поліцейських на вулиці у проміжок даного часу не відомо. О 02:47:10 поліцейський сідає до середини автомобіля, надягає бодікамеру на формений одяг і розпочинається процес складання адміністративних матеріалів який взагалі не фіксується на камеру. Потім ОСОБА_1 запрошують до середини автомобіля і розпочинають ознайомлювати із складеними відносно нього адміністративними матеріалами. 
На цьому відеозапис о 03:16:43 завершується. 
Здійснивши аналіз даного відеозапису зробленого працівниками поліції, встановлено грубі процесуальні порушення які виражені у наступному: 
- на відеозаписах не встановлено факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом, на відеозаписі - механічний рух транспортний засіб не здійснює, тобто самого факту керування ТЗ ОСОБА_1 на відеозаписах не зафіксовано, а перебування ним за кермом ще не підтверджує керування ним;
- відеозапис не фіксує жодних доказів протиправної поведінки ОСОБА_1 , порушення ним ПДР тощо. Відеозапис не фіксує факт детального поінформування 
ОСОБА_1 про причину зупинки (хоча цього і не зафіксовано на відео) та взагалі спілкування із 
ОСОБА_1 відповідно до ст.35 Закону України "Про національну поліцію".
- відеофіксація дій, які здійснювались з боку працівників поліції відносно ОСОБА_1 , відбувається не з початку здійснення процесуальних дій - зупинки транспортного засобу, а тоді коли поліцейські спілкуються вже із ОСОБА_1 , та його знайомим (який до речі також знаходився в автомобілі) на вулиці поблизу транспортного засобу. Тобто як зупинявся транспортний засіб, тим паче хто саме їм керував на відеозаписі не зафісковано. Що є грубим порушенням п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, згідно якої включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. 
- зафіксований на відеозаписі характер поведінки ОСОБА_1 , під час спілкування з працівниками поліції не дає підстав для висновку про наявність у нього хоча б однієї з ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, його поведінка була адекватною для подій, що відбувались. Аргументи працівника поліції повідомлені ОСОБА_1 (які ніяким чином не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 ). що у нього нібито були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення ходи, порушення мови не чим не підтверджені і не аргументовані, оскільки на наданих відеозаписах ці ознаки не зафіксовано у ОСОБА_1 . А тому перелічені працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_1 , не можуть об`єктивно розглядатись як підстава для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. На відеозаписі не можна встановити наявність даних ознак, а свідки які б могли це підтвердити не залучались. Свідчення працівників поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, так як така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі №524/4668/17 та від 15 
квітня 2020 року в справі №489/4827/16-а.
- відповідно до п.4, 5 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (що не було зроблено поліцейськими). На наданих відеозаписах при здійснені огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , дані норми грубо порушенні, що виразилось у не ознайомлені поліцейським ОСОБА_1 , перед проведенням огляду та здійсненням тесту із технічним приладом яким пропонувалось здійснити тест, не повідомлення його назви, номеру, характеристик, відсутність інструктажу, не було роз`яснено, які способи проходження перевірки передбачені законодавством, особливості їхнього проведення, не було здійснено пробного забору повітря, відсутність фіксації табла газоаналізатора на відео перед початком проведення процесуальної дії (тесту) для підтвердження факту його справності і не зафіксовано на відео результати тесту проведеного на 
стан сп`яніння що є порушенням і згідно п.21 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 підтверджує недійсність даного огляду.
- результати алкотестера (газоаналізатора) яким проводився тест на алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 , не можуть бути допустимими доказами, оскільки, при здійсненні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, поліцейський наказує ОСОБА_1 зняти обгортку з мундштука і беручи її в свою руку без обгортки вставляє в отвір алкотестера (газоаналізатора), що є грубим порушенням. Відповідно до Європейського стандарту ЕN 15964:2011, який у свою чергу наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 1494 від 30.12.2014 прийнято як національний стандарт за позначенням ДСТУ ЕN 15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» (ЕN 15964:2011, IDT), всі види газоаналізаторів для контролю вмісту алкоголю у і видихуваному повітрі (виробництво Drager Safety АG&Со. KGaA, Німеччина) в Україні використовуються з 1 січня 2016 року виключно за правилами вказаного стандарту. Відповідно до цього ДСТУ ЕN 15964:2014 пристрої для тестування алкоголю у видихуваному повітрі використовують мундштуки для відбору проб дихання. Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Мундштук використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню проби, він призначений тільки для одноразового використання. При цьому слід зазначити, що згідно приписів пункту 5.2 Стандарту прилад повинен унеможливлювати вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів (тобто, використання мундштука, який вже використаний іншим п`яним водієм). Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити. При експлуатації найбільш популярних газоаналізаторів «Drager» повинні використовуватись виключно оригінальні мундштуки Drager® Alcotest® Mouthpeces Standart, що мають відповідний сертифікат якості та офіційно легально постачаються від виробника через уповноваженого представника. Інструкцією по експлуатації до «Аналізатора парів етанолу в повітрі, що видихається, «ALKOTEST» передбачено порядок встановлення мундштука. Так, в інструкції вказано про необхідність відкрити упаковку (з гігієнічних міркувань не знімати упаковку з ділянки, що контактує з ротом, поки мундштук не встановлено в прилад) що при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не було зроблено поліцейським; прикласти мундштук діагонально (рифленим маркуванням вгору) і втиснути в тримач, при встановленні мундштука буде чутно виразне клацання, встановлений мундштук може підсвічуватися в увімкненому стані приладу, після чого необхідно повністю зняти упаковку. При цьому, в розділі Умови проведення вимірювань Інструкції по експлуатації, який передбачає порядок роботи аналізатора «ALKOTEST» прямо передбачено необхідність використання саме нового мундштука для кожної особи. В порушення наведених вимог інструкції по експлуатації аналізатора Драгер «ALKOTEST» поліцейським цього не було дотримано. Недотримання вищезазначених вимог може призвести як до епідеміологічних ризиків, так і до ризику некоректної роботи засобів вимірювальної техніки (газоаналізатору) і фактичних необ`єктивних тестів. Дані норми були грубо порушенні поліцейським при здійсненні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що як наслідок призвело до порушення його конституційних прав та інтересів як людини та недопустимих і незаконних результатів тесту.
- відповідно до п.4, 6 Розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026 (далі Інструкція). Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції. Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі. На 
наданому стороні захисту відеозаписі зафіксовано факт того, як поліцейський всупереч вище вказаним вимогам Інструкції, зняв бодікамеру з форменого одягу і поклав її на приборну панель 
автомобіля. 
- на наданих стороні захисту для ознайомлення відеофайлах чітко зафіксований факт того як поліцейський знявши бодікамеру з форменого одягу, поклавши ї на приборну панель автомобіля, вийшов із салону автомобіля на вулицю залишивши бодікамеру у середині автомобіля. Тобто в проміжок часу з 02:39:05 по 02:47:10 камера лишається всередині авто, які дії відбувались відносно ОСОБА_1 з боку поліцейських на вулиці у проміжок даного часу не відомо. Дане грубе порушення свідчить про вибірковість відео фіксації, та підтверджує факт грубого порушення п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 №28/32999, згідно якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Відсутність повного безперервного відеозапису, який повинен був здійснюватися при проведенні процесуальних дій відносно ОСОБА_1 , ставить під сумнів законність проведення поліцейськими вказаних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. 
- ігноруванні поліцейськими того, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, оскільки виходячи із змісту наданого для ознайомлення стороні захисту відеофайлу можна зробити такий висновок ( ОСОБА_1 був одягнутий у військову форму, разом із тим поліцейський чітко на початку відеозапису з`ясував що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем). Чим грубо порушено норми ч.3 ст.266-1 КУпАП відповідно до якої огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. В даному випадку поліцейські ігноруючи даний факт, всупереч вимогам ст.266-1 КУпАП, не здійснили відповідних заходів передбачених нормою статті. З огляду на зазначене, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 мав здійснюватися виключно у присутності посадової особи, уповноваженої на це начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром військової частини, оскільки ОСОБА_1 , є діючим військовослужбовцем, але цього на відеозаписі а також в матеріалах справи не дотримано та не виконано. А тому даний огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недійсним.
- на відеозаписі зафіксовано факт того що ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці, разом із тим ОСОБА_1 не надав згоди на проведення даного огляду, як виразився поліцейський у невідомого лікаря нарколога, так як поліцейським не було повідомлено а ні назви закладу охорони здоров`я де пропонувалось пройти даний медичний огляд і ні адреси за яким він знаходиться, але поліцейським всупереч вимогам законодавства це було проігноровано і здійснено кваліфікацію правопорушення за п.2.9 хоча ОСОБА_1 не був згоден із результатами тесту, це викликає сумніви у правильності здійснення кваліфікації пункту ПДР правопорушення, та підтверджує протиправність та внесення спотворених і неправдивих відомостей у графі 7 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786 складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Всі вищевикладені порушення свідчать про те, що працівниками поліції було грубо порушено норми ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", ст.266, ст.266-1, 268 КУпАП, вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів", затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 №1103 а також національного 
стандарту за позначенням ДСТУ ЕN 15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» (ЕN 15964:2011, IDT) та підтверджують факт того, що висновки працівників поліції щодо керування ОСОБА_1 , транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є недійсними та протиправними. Даний факт підтверджує неправомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563786, відносно ОСОБА_1 , ствердження що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння нічим не аргументоване (не обґрунтоване), немає доказового підґрунтя і не може сприйматись як доказ і враховуватись у справі. 
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: 1) керування транспортним засобом і 2) перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). До складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№563786 не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи. 
Грубі порушення допущені працівниками поліції під час неправомірного спілкування та висування нічим не обґрунтованих вимог з боку поліцейських до ОСОБА_1 , проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння (порушення самої процедури), складання протоколу про адміністративне правопорушення (внесення неправдивих, спотворених, недостовірних відомостей, здійснення неправильної кваліфікації пункту ПДР, не долучення до нього матеріалів), складанні акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ігнорування того що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, порушення поліцейськими здійснення відеофіксації а саме її вибірковість та необ`єктивність її проведення (залишення бодікамери в салоні авто) не дають уявлення про загальну картину обставин справи від початку до моменту складання протоколу. Отже, інформація, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, та розбіжності з результатами огляду на стан сп`яніння тягне за собою як результат недопустимості основного доказу протоколу про адміністративне правопорушення та решти доказів. 
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№563786, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності. Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні.
Просив прийняти до уваги пояснення по справі №279/317/26. Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Визнати, що у справі за ч.1 ст.130 КУпАП не дотримано обов`язкового порядку, а отже, докази не можуть визнаватись належними.

Дослідивши матерілаи справи, оцінивши до води сторони захисту, суд виходить з наступного:
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють ПДР. 
Особи, які порушили ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Відповідно до змісту ст.266 КУпАП особи, які керують траспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводится за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія 
(судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 
щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.2.9А Правил Дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Вина особи, що притягується до відповідальності, доводиться протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №563786, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, показником приладу "Драгер", результат тесту: 1,45‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копією постанови серії ЕНА №6494047, рапортом працівника поліції, та відеозаписом події, з якого вбачається, що на вимогу працівника поліції з авто виходить водій, надає документи, працівниками поліції проводиться його поверхневий огляд. Працівник поліції запитує, чи вживав той алкогольні напої, оскільки є ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення ходи та порушення мови, пропонує пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що водій погодився. ОСОБА_1 перевірив упакування мундштука до приладу, розпакував його, після проведеного освідування працівник поліції оголосив результат тесту - 1,45 проміле, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння. Працівник поліції запитав, чи згоден ОСОБА_1 з результатом, на що він відповів, що не згоден. Працівник поліції запитав, чи згоден він пройти такий самий огляд у лікаря-нарколога, на що останній відповів що не згоден. ОСОБА_1 проставляє підпис на результаті проведеного освідування. Працівник поліції просить ОСОБА_1 пред`явити чинний страховий поліс, на що останній відповідає, що його немає, не встиг зробити. ОСОБА_1 повідомлено про те, що на нього буде складений адміністративний протокол за порушення п.2.1ґ та п.2.9А ПДР, роз`яснено його права. Далі зафіксовано складання адміністративних матеріалів, ознайомлення з ними та вручення копій ОСОБА_1 .. 
Згідно переглянутого відеозапису факт керування транспортним засобом водієм не заперечувався та вказані обставини спростовують доводи захисника Халупка С.В. про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом.
На заперечення сторони захисту про те, що не вбачається, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом і допустив будь-які порушення ПДР України, суд зауважує наступне:
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Отже, під керуванням транспортним засобом слід розуміти такі технічні дії водія, як приведення транспортного засобу в рух, зрушення його з місця, переміщення транспортного засобу в просторі, під час чого здійснюються різні маневри, в тому числі зупинка та стоянка транспортного засобу.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, під час руху - зміна напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, відповідно і припинення руху такого засобу, та припинення руху, тобто зупинка та стоянка як приведення транспортного засобу у статичний стан.
У тому разі, якщо транспортний засіб виявлено не в місці його постійного паркування (гараж або інше місце парковки як місце, де фактично зберігається транспортний засіб до та після його використання), то керування таким транспортним засобом як переміщення його у просторі до іншого, відмінного від його парковки, місця презюмується. Тому, керуванням транспортним засобом є дії водія, які пов`язані як безпосередньо з фізичним його переміщенням у просторі у виді фізичного руху, так і інші, пов`язані з цим процесом дії, у томі числі зупинка транспортного засобу, як припинення його фізичного переміщення у просторі. 
Отже, виявлення транспортного засобу у іншому, ніж місце його постійного паркування, місці беззаперечно свідчить про те, що водій такого транспортного засобу здійснював керування ним. Тому, для висновку про те, що певна особа не керувала транспортним засобом, слід встановити, що саме така особа не здійснювала функції водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця, переміщення в просторі та припинення руху, а не сам факт того, що під час виявлення правопорушення транспортний засіб не перебував у русі, тобто водій здійснював лише одну з функцій керування ним.
Оскільки суд дійшов беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_1 як водій здійснив переміщення транспортного засобу до місця його зупинки, то такі дії охопюються поняттям "керування транспортним засобом".
Крім того, твердження захисника щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний запис на який було здійснено відеозапис необгрунтоване, оскільки, нормами ст.256 КУпАП не передбачено обов`язковість зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення технічного засобу, на який здійснювалася відеозйомка. Судом також зауважується, що згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також згідно з приписами пункту першого частини першоїстатті 40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення. 
Наданий зміст відеофайлу підтверджує факт наявності у ОСОБА_1 видимих ознак сп`яніння, його згоду на проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу. Працівником поліції було доведено до його відома про існування підозри в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, вказано на конкретні ознаки такого стану та роз`яснено підстави для проведення відповідного огляду та порядок його проходження. ОСОБА_1 виявив згоду на проведення освідування на місці зупинки транспортного засобу, самостійно обрав запакований мундштук та відкрив його. ОСОБА_1 слідкував за приєднанням мушдштука до приладу працівником поліції, щодо відсутності даних нульового тесту зауважень не висловлював. Після проведеного огляду на місці зупинки слідувати до медичного закладу для проходження огляду відмовився.
За таких обставин, суд дійшов висновку про підтвердження факту вчинення правовопорушення на наявність підстав для притягнення до відповідальності.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, відсутні. 
На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу того, хто його вчинив, ступінь його вини, майновий стан, керуючись ст.130 ч.1, 221, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 665,60 грн. судового збору.

Штраф підлягає стягненню на розрахунковий рахунок: Отримувач коштів ГУК у Житомир обл/Житомир обл/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ)37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA368999980313060149000006001, Код класифікації доходів бюджету 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судовий збір підлягає стягненню на розрахунковий рахунок: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, перебіг яких зупиняється в разі оскарження постанови до розгляду скарги (подання прокурора).
У разі несплати правопорушником штрафу протягом 15-и днів з дня отримання постанови, а в разі її оскарження (внесення подання) - протягом 15-и днів з дня отримання повідомлення про залишення скарги (подання) без задоволення, постанова підлягає примусовому виконанню, у порядку якого з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір зазначеного у постанові штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя            Н.Я.Волкова