ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/187/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,
розглянув матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
до відповідача: Олександрійський ліцей імені Андрія Мельника Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області 
про: стягнення 49 671,75 грн

секретар судового засідання: С.Коваль
представники:
від позивача: С.Піун (поза межами приміщення суду)
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ
Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Олександрійський ліцей імені Андрія Мельника Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про стягнення 49 671,75 грн, з яких: 34 620,58 грн борг, 12 982,23 грн пеня, 1 301,84 грн відсотки річних та 767,10 грн інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з оплати поставленого товару.
Позивач вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Олександрійським ліцеєм імені Андрія Мельника Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області 27.12.2024 було укладено договір постачання природного газу №16-8281/24-БО-Т, на виконання якого протягом січень – квітень 2025 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 299 482,82 грн.
Оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 договору. Сума простроченого та несплаченого основного боргу складає 34 620,58 грн.
У зв`язку з допущеним простроченням, керуючись пунктом 7.2. договору та статтею 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 12 982,23 грн пені, 1 301,84 грн відсотки річних та 767,10 грн інфляційні втрати.
Відповідач у своєму відзиві на позов вказав, що фактично немає заборгованості перед ТОВ ГК "Нафтогаз Трейдинг". Вказує, що між позивачем та відповідачем було укладено два договори на постачання природного газу, а сам договір №16-8281/24-БО-Т від 27.12.2024 року на суму 264 862,24 грн. По цьому договору позивачем було надіслано акти: за січень 2025 року на суму 84 908,81 грн. (оплачений повністю відповідачем), за лютий 2025 року на суму 112 668,72 грн. (оплачений повністю), за березень 2025 року на суму 68 388,25 грн. (оплачено 67 284,71 грн, так як сума вичерпалася по договору), за квітень 2025 року на суму 33 517,04 (неоплачений). Сума заборгованості 34 620,58 грн. А також договір №16-9281/25-БО-Т від 26.09.2025 року на суму 79 993,74 грн, по якому позивачем було надіслано акт за жовтень 2025 року на суму 35 607,01 грн, а відповідачем було оплачено 70 227,59 грн (34 620,58 (сума заборгованості) + 35 607,01 (сума в акті за жовтень 2025 року)), таким чином заборгованість була виплачена. 

Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 17 лютого 2026 року суд відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначив на 17 березня 2026 року.
2 березня 2026 року відповідач подав відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав.
Суд враховує, що згідно з правилами статті 165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
Копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи надсилаються (надаються) одночасно з надсиланням (наданням) відзиву до суду з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
До відзиву додаються: докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надсилання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
Згідно з нормами статті 42 ГПК України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Відповідно до статті 170 ГПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити зокрема інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. 
Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Згідно з приписами статті 6 ГПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Суд констатує, що відповідач є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України, а відтак у нього наявний обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, проте матеріали справи не містять доказів такої реєстрації як і доказів направлення позивачу відзиву на позов в паперовому вигляді, а відтак керуючись статтею 170 ГПК України, суд повертає відзив на позов відповідачу без розгляду.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.
27 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (позивач/постачальник) та Олександрійським ліцеєм імені Андрія Мельника Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області (відповідач/споживач) укладено договір постачання природного газу №16-8281/24-БО-Т (далі - договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ (далі - газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо" (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб.
Позивач вказує, що на виконання умов договору у січні - квітні 2025 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 299 482,82 грн, разом із цим, відповідач не здійснив документального оформлення зазначених обсягів спожитого природного газу, як встановлено договором. Таким чином, акти приймання-передачі природного газу щодо поставки природного газу між сторонами не були підписані (оформлені) відповідачем.
Відповідно до пункту 4.1 договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: Ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ - 13 658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб. м з ПДВ - 16 390,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 гри без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.
Згідно з наданими позивачем актами приймання - передачі природного газу позивач поставив відповідачу товар в наступних обсягах: у січні 2025 року 4,97923 тис.куб.м. на суму 84 908,81 грн, лютий 2025 року 6,60713 тис.куб.м. на суму 112 668,72 грн, у березні 2025 року 4,01043 тис.куб.м. на суму 68 388,25 грн, у квітні 2025 року 1,96551 тис. куб. м. на суму 33 517,04 грн.
Загальна вартість поставленого газу складає 299 482,82 грн.
Необхідно відмітити, що акти не підписані зі сторони споживача.
У матеріалах справи наявні докази сплати поставленого товару, зокрема акти від 12 лютого 2025 року (за січень 2025 року), 11 березня 2025 року (за лютий 2025 року), оплачені повністю, проте акт від 11 квітня 2025 року (за березень 2025 року), та акт від12 травня 2025 року (за квітень) не оплачений в повному обсязі, залишок боргу складає 34 620,58 грн.
Зокрема як слідує з реєстру документів 67 284 ,71 грн позивач зарахував в якості оплати за газ, спожитий за березень 2025 року, інші проплати 70 227,59 грн, 60 603,91 грн, 68 210,39 грн у призначенні платежу містять інформацію про оплату газу за періоди, які не є предметом даного спору, а саме жовтень, листопад, грудень 2025 року.
Згідно з умовами пункту 3.1. договору, постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Відповідно до пункту 3.2. договору, постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.
Згідно з умовами пункту 3.3. договору, постачання (включення споживача до реєстру споживачів постачальника) та використання (відбір) природного газу за цим договором здійснюється за умови дотримання споживачем вимог пункту 5.1 цього договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природний газ.
Згідно з умовами пункту 3.4. договору, постачальник із застосуванням ресурсів інформаційної платформи оператора ГТС та споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного споживачем обсягу природного газу.
На запит постачальника споживач надає інформацію щодо планового використання газу за розрахунковий період (місяць) в розрізі добових обсягів та до 13:00 поточної доби - оперативну інформацію щодо фактичних обсягів використання газу за минулу добу, планових обсягів використання газу на наступну добу та до 24:00 поточної доби - оперативну інформацію щодо використання газу за поточну добу.
Відповідно до пункту 3.5. договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Згідно з умовами пункту 3.5.1. договору, споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
Пункт 3.5.2. договору передбачає, що на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником постачальника.
Згідно з умовами пункту 3.5.3. договору, споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
Відповідно до пункту 3.5.4. договору, у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Згідно з умовами пункту 3.6. договору, звірка фактично використаного обсягу газу за цим договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними інформаційної платформи оператора ГТС.
У листі ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" від 31 грудня 2025 року зазначено, що споживач з ЕІС-кодом 56ХS0000MFKP000W (відповідач) спожив з січня 2025 року по квітень 2025 року природний газ у обсягах, які відображені у актах приймання - передачі товару.
Відповідно до пункту 5.1 договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Відповідно до пункту 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
У зв`язку з допущеним простроченням. керуючись пунктом 7.2. договору позивач нарахував відповідачу з 16.05.2025 року по 31.12.2025 року 12982,23 грн пені, 1 301,84 грн 3% річних та 767,10 грн інфляційних втрат.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін
З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, заснованими на договорі, та стосуються прав та обов`язків щодо надання послуг з розподілу та споживання природного газу. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої вимоги про стягнення вартості наданих послуг, нарахованих штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат обґрунтованими, та з огляду на несплату відповідачем вказаної вартості, позивач вважає свої права порушеними. 
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Суд встановив наявність між сторонами договірних відносин щодо постачання природного газу.
Також суд встановив, що з січня 2025 року по квітень 2025 року відповідачу поставлено товар (природний газ) на суму 299 492,82 грн, а саме: у січні 2025 року 4,97923 тис.куб.м. на суму 84 908,81 грн, лютий 2025 року 6,60713 тис.куб.м. на суму 112 668,72 грн, у березні 2025 року 4,01043 тис.куб.м. на суму 68 388,25 грн, у квітні 2025 року 1,96551 тис. куб. м. на суму 33 517,04 грн. Загальна вартість поставленого газу складає 299 482,82 грн.
У матеріалах справи наявні докази сплати поставленого товару, зокрема акти від 12 лютого 2025 року (за січень 2025 року), 11 березня 2025 року (за лютий 2025 року), оплачені повністю, проте акт від 11 квітня 2025 року (за березень 2025 року), та акт від12 травня 2025 року (за квітень) не оплачений в повному обсязі, залишок боргу складає 34 620,58 грн.
Зокрема як слідує з реєстру документів 67 284,71 грн позивач зарахував в якості оплати за газ, спожитий за березень 2025 року, інші проплати 70 227,59 грн, 60 603,91 грн, 68 210,39 грн у призначенні платежу містять інформацію про оплату газу за періоди, які не є предметом даного спору, а саме жовтень, листопад, грудень 2025 року. 
Щодо відсутності підписів споживача у актах суд відзначає, що відповідно до пункту 3.5.4. договору, у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних інформаційної платформи оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Таким чином суд встановив, що заборгованість відповідача підтверджена та складає 34 620,58 грн.
Відповідно до пункту 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 ЦК України).
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі пункту 7.2. договору, позивач нарахував відповідачу з 16.05.2025 року по 31.12.2025 року 12982,23 грн пені, 1 301,84 грн 3% річних та 767,10 грн інфляційних втрат.
Суд, здійснивши перерахунок пені, інфляційних втрат та річних робить висновок, що такий розрахунок зроблено правильно.
Проте, суд також враховує, що відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При застосуванні частини 3 статті 551 ЦК України необхідно мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. За таких умов необхідно враховувати, що правила частини 3 статті 551 ЦК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 р. № 7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Вказаний правовий висновок Конституційного Суду України знаходить своє відображення і в практиці Верховного Суду. Зокрема, в постановах від 16.03.2021 р. у справі №922/266/20, від 30.03.2021 р. у справі №902/538/18 Верховний Суд навів подібні висновки.
Виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру.
Ураховуючи викладені обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, зважаючи на інтереси обох сторін, а також те, що відповідач допустив незначну заборгованість, а розмір неустойки складає близько 1/3 заборгованості, зважаючи на правову природу пені та її основне призначення, суд робить висновок про можливість у даному випадку зменшення загального розміру штрафних санкцій на 50%.
Серед іншого суд ураховує також, що основним видом діяльності відповідача є: 85.31 Загальна середня освіта (основний), що свідчить про соціальну спрямованість діяльності відповідача. 
Суд бере до уваги реалізацію позивачем свого права на компенсацію майнових втрат у зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання за рахунок заявлення до стягнення відсотків річних та інфляційних, які суд задоволив. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 12.02.2020 у справі № 924/414/19 зазначив, що негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, що дає підстави для висновку про можливість зменшення розміру пені.
А тому суд робить висновок про задоволення вимоги про стягнення пені у розмірі 6 491,12 грн.

Висновки суду
За висновком суду, були встановлені обставини щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача 49 671,75 грн, з яких: 34 620,58 грн борг, 12 982,23 грн пеня, 1 301,84 грн відсотки річних та 767,10 грн інфляційні втрати.
Вказані вимоги є законними, відповідачем не спростованими, а отже такими, що мають бути задоволені.
Водночас, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 50 %, тобто з 12 982,23 грн до 6 491,12 грн.

Розподіл судових витрат
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з правилами частини 9 статті 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн суд покладає на відповідача повністю
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд –
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з Олександрійського ліцею імені Андрія Мельника Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області (35320, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Олександрія, вул. Молодіжна, будинок 5Г, ідентифікаційний код 22560900) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, М.Київ, вул. Шолуденка 1, ідентифікаційний код 42399676) 34 620 (тридцять чотири тисячі шістсот двадцять) грн 58 коп заборгованості, 6 491 (шість тисяч чотириста дев`яносто один) грн 12 коп пені, 1 301 (одна тисяча триста один) грн 84 коп відсотків річних, 767 (сімсот шістдесят сім) грн 10 коп інфляційних втрат та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят два) грн 40 коп судового збору.
3. У задоволенні вимог про стягнення 6 491,11 грн пені відмовити.

Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м.Київ, вул. Шолуденка 1, ідентифікаційний код 42399676).
Відповідач (Боржник): Олександрійський ліцей імені Андрія Мельника Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області (35320, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Олександрія, вул. Молодіжна, будинок 5Г, ідентифікаційний код 22560900).
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.
Повне рішення складено 18 березня 2026 року.

Суддя Андрій КАЧУР