Справа № 752/14663/25
№ провадження 2/453/113/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

17 лютого 2026 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого – судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

08.06.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі представника – Лисенко О.С. звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути заборгованість за Кредитним договором № 08.06.2024-100001189 від 08.06.2024 року у розмірі 57 000 грн. та 2 422,40 грн. сплаченого судового збору.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І. від 17.06.2025 року передано справу за підсудністю до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковського В.М. від 25.08.2025 року передано справу на розгляд Сколівського районного суду Львівської області.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 19.09.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України.
Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 14.10.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ 37356833, заборгованість за Кредитним договором № 08.06.2024-100001189 від 08.06.2024 року у розмірі 46 500 грн. 00 коп. та 1 962 грн. 14 коп. сплаченого судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
12.11.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Горох В.В. звернувся в суд з заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду від 14 жовтня 2025 року.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 14.11.2025 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення суду до свого провадження з визначенням дати судового засідання.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.11.2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Гороха В.В. про перегляд заочного рішення у цивільній справі №752/14663/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене від 14 жовтня 2025 року у цивільній справі № 752/14663/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.
Позовні вимоги обгрунтовані наступним.
08.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (надалі – Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі – Позичальник) укладено Кредитний договір (оферти) № 08.06.2024-100001189.
Відповідно до умов кредитного договору № 08.06.2024-100001189 від 08.06.2024 року (надалі – «Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах:
1. Дата надання/видачі кредиту - 08/06/2024;
2. Сума Кредиту: 15 000 грн. 00 коп.
3. Строк, на який надається Кредит - 210 днів з дати його надання.
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 03.01.2025 року;
5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
6. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,88% = (27782,64/ 15 000)/210 х 100%.
7. Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку.
8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 20% від суми Кредиту та дорівнює 3000 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту
Згідно п.13 Договору, неустойка - 150,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.
Відповідно до Договору від 08.06.2024 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 15 000 грн. строком на 210 днів. ОСОБА_1 08.06.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 15 000 грн. 
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 03.01.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 57 000,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15 000,00 грн., по процентах - в розмірі 31 500,00 грн., по комісії - в розмірі 3 000,00 грн., та неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання - у розмірі 500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
В заяві про перегляд заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області від 14.10.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Горох В.В. вказує, що ОСОБА_1 не укладав з Товариством з обмеженою відповідальністю “Споживчий центр” Кредитний договір № 08.06.2024-100001189 від 08.06.2024 та не отримував кошти в сумі 15 000 грн. на платіжну картку з номером НОМЕР_2 . Згідно додатку до Кредитного договору № 08.06.2024-100001189 від 08.06.2024 місцем роботи ОСОБА_1 зазначено організацію під назвою “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” за адресою: вул. Григоренка, 7. З Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.07.2024 № 218 вбачається, що лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.07.2024 № 1123 на посаду офіцера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_3 , який прибув із Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (м. Київ), зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення. Цей доказ свідчить про те, що станом на 08 червня 2024 року ОСОБА_1 не працював в організації “Фенікс” за адресою: вул. Григоренка, 7, а навчався у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Юлії Здановської, 81. Відповідно до листа ТОВ “Універсальні платіжні рішення” від 05.06.2025 № 13-0506, даним Товариством успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 08.06.2024, 12:53:30 на суму 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 419494733, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 08.06.2024-100001189. Відповідач не має платіжної картки з номером НОМЕР_2 , оскільки вона не емітувалась на його прізвище та ім`я.
На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що 08.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" (в подальшому – Кредитодавець) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 08.06.2024-100001189.
Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 08.06.2024, яка містить електронний підпис відповідача, здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов кредитного договору № 08.06.2024-100001189 від 08.06.2024 року (надалі – «Договір») Позичальнику надається Кредит на наступних умовах:
1. Дата надання/видачі кредиту - 08/06/2024;
2. Сума Кредиту: 15 000 грн. 00 коп.
3. Строк, на який надається Кредит - 210 днів з дати його надання.
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 03.01.2025;
5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
6. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,88% = (27782,64/ 15 000)/210 х 100%.
7. Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку.
8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 20% від суми Кредиту та дорівнює 3000 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту
Згідно п.13 Договору, неустойка: 150,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.
Згідно п.3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором).
Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п.4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-3497.
Згідно п.4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу – день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання Кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання Кредиту, днем/датою надання Кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої Кредитодавцем платіжної операції з надання Кредиту не з вини Кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. Неможливість видачі Кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням Позичальника для її отримання у Дату надання/видачі кредиту, зазначену в Заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний Договір є розірваним та припиненим з Дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.
Відповідно до п.6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Позивач виконав свої обов`язки, визначені кредитним договором, у повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 15 000,00 грн., заборгованість за процентами – 31 500,00 грн., комісія – 3 000,00 грн., а також неустойка в розмірі 7 500,00 грн, що підтверджується довідкою-рахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 08.06.2024-100001189 від 08.06.2024.
Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Таким чином зобов`язання з повернення коштів виникає у позичальника виключно у разі їх отримання.
В даному випадку, зобов`язання кредитодавця перерахувати позичальнику грошові кошти в сумі 15 000 грн. встановлені умовами Кредитного договору №08.06.2024-100001189 від 08.06.2024.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.01.2026, клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Лисенко О.С. про витребування доказів - задоволено.
Витребувано АТ КБ «Приватбанк» наступну інформацію, яка становить банківську таємницю: 1) чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_2 за 08.06.2024.
Разом з тим, на виконання вимог вказаної вище ухвали суду від 20.01.2026, АТ КБ «Приватбанк» надано інформацію, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) в Банку не емітовано карту № НОМЕР_4 . У зв`язку з чим відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки зазначена карта в банку не обслуговується за клієнтом ОСОБА_1 .
Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Так, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Крім цього, Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц дійшов таких висновків: «Доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Враховуючи відсутність доведення позивачем факту перерахування кредитних коштів на картку позичальника, яким згідно умов договору являється ОСОБА_1 , має місце невиконання умов кредитного договору первинним кредитором.
Посилання позивача у позовній заяві на доведеність факту проведення транзакції щодо надання коштів, згідно довідки ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» на висновки суду не впливають, оскільки сам по собі факт надсилання коштів на банківську карту, не доводить належність даної картки відповідачу.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст. 77, 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, посилання позивача на розрахунок заборгованості за кредитним договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Так, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі № 910/3105/21, також зазначено: «Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження №61-1211св19.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).
У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов вищезазначеного кредитного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника), підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №08.06.2024-100001189 від 08.06.2024 - відсутні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549, 610-611, 612, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя