ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/16857/25      Головуючий суддя І інстанції Новіченко Н.В.
Апеляційне провадження № 33/818/831/26      Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2026 року        м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
захисника - Расулова К.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Расулова К.Т. на постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 13 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Постановою встановлено, що 21.09.2025 о 00 год. 25 хв. у м. Харкові, вул. Ахієзерів, буд. 52, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820 ARHJ-0315, що підтверджується тестом № 3037 від 21.09.2025, результат огляду становить 2,08 проміле. З результатом огляду громадянин  ОСОБА_1 не згоден, та погодився пройти огляд в лікаря нарколога в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», де встановлено, що водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 2200 від 21.09.2025.
В своїй апеляційній скарзі захисник Расулов К.Т. просить скасувати постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 13.01.2026 щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не був зупинений працівниками поліції. При цьому, як зазначає захисник, 20.09.2025 ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 перебували в гостях у своїх знайомих — ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , де ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, після чого вони вирішили повернутися додому, оскільки за місцем їх проживання сама перебувала донька. При цьому, після завершення відпочинку за кермо автомобіля сіла ОСОБА_2 , яка не вживала алкоголь. Після прибуття у комендантську годину до міста Харкова його дружина зупинилась біля магазину «Посад» по вул. Ахієзерів 52, куди вона пішла придбати воду, а ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, оскільки йому стало зле, та через деякий час до них під`їхали працівники поліції. Оскільки, як зазначає захисник, біля автомобіля перебував тільки ОСОБА_1 , у останнього працівники поліції попросили документи та під час спілкування у його підзахисного були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Захисник також зазначає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, адже він не став перешкоджати діям поліцейських, оскільки не був поінформований про свої процесуальні права та вважав, що зобов`язаний виконувати законні вимоги працівників поліції. Після незгоди з результатами газоаналізатора «Drager» йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», на що він погодився. 
Крім того, захисник зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а всі сумніви відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 280 КУпАП повинні тлумачитися на користь особи, яку притягають до відповідальності. За таких обставин, як зазначає апелянт, сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, якщо вона не керувала поза транспортним засобом, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 безпідставно та помилково притягнуто до адміністративної відповідальності за цей склад адміністративного правопорушення.

В судові засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але на адресу його місця мешкання направлялася судова повістка про місце, дату та час апеляційного розгляду, яка повернулася до суду апеляційної інстанції у зв`язку з відсутністю адресату за вказаною адресою. 
Крім того, судом апеляційної інстанції повідомлявся ОСОБА_1 про дату, місце та час апеляційного розгляду шляхом надсилання йому 09.02.2026 судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки отримання судової повістки у додатку «Viber» на номер мобільного телефону, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України №28 від 23.01.2023.
При цьому, до початку апеляційного розгляду захисник Расулов К.Т. підтвердив, що його підзахисному відомо про дату, місце та час судового розгляду, та не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , з яким узгоджена процесуальна позиція сторони захисту. 
До канцелярії Харківського апеляційного суду також не надходило клопотань від ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду.
Крім цього, апеляційним судом враховуються строки, передбачені ст.294 КУпАП, а також те, що захисник Расулов К.Т., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови Салтівського районного суду м.Харкова від 13.01.2026 у цій справі та він особисто приймає участь в судовому засіданні в суд апеляційної інстанції.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , але з обов`язковою участю захисника Расулова К.Т., виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги. 

Вислухавши доводи захисника Расулова К.Т., який підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме відомостями:  протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 460916 від 21.09.2025; відеозаписів з відеореєстратора та нагрудної камери працівників поліції; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2200 від 21.09.2025 (далі – висновок щодо результатів медичного огляду №2200 від 21.09.2025) рапорту працівника поліції від 21.09.2025.
Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 460916 від 21.09.2025 зазначено факт керування 21.09.2025 року о 00 год. 25 хв. у м. Харкові, вул. Ахієзерів, буд. 52, водієм ОСОБА_1 транспортним засобом «AUDI Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порушення ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820 ARHJ-0315, що підтверджується тестом № 3037 від 21.09.2025, результат огляду становить 2,08 проміле. З результатом огляду громадянин ОСОБА_1 не згоден, та погодився пройти огляд в лікаря нарколога в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», де встановлено, що водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 2200 від 21.09.2025 (а.с.1, 2).
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду №2200 від 21.09.2025, за результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я 21.09.2025 о 00 год. 55 хв. встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.6).
З відомостей рапорту інспектора роти 5 батальйону 3 УПП в Х/о ДПП, старшого лейтенанта поліції Скрипніка Євгена від 21.09.2025 вбачається, що 21.09.2025 приблизно о 00 год. 25 хв. за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів, буд. 52, у складі екіпажу 5002 (Новіков-Кохан, Скрипнік) на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено т/з AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Drager Alcotest 6820. Результат тесту: 2,08 проміле, тест №3037. Із результатом був не згоден, у зв`язку з чим зі згоди водія огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено у закладі охорони здоров`я за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів, 18А. Результат позитивний, згідно висновку №2200 від 21.09.2025 ОСОБА_1 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння. 21.09.2025 о 20 год. 50 хв. за адресою: м.Харків, вул. Ахієзерів, 18А, було складено протокол серії ЕПР1 № 460916 стосовно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, який був належним чином повідомлений про місце тп час складання протоколу, але не з`явився у заздалегідь визначений час (а.с.10).
Відомості вищезазначених письмових доказів також підтверджується відомостями долучених до справи відеозаписів (відеофайли «export-wsgjt», «export-4k5on», «ковальов»), з яких вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 спочатку повідомляє працівникам поліції, що його дружина пішла до магазину по воду, а після цього до них підходить жінка, яка повідомила поліцейським, що вона разом із чоловіком поверталися з дачі та вирішили заїхати до магазину, щоб купити води додому. При цьому, ОСОБА_1 знаходився біля відчинених водійських дверей транспортного засобу, який був з увімкненими фарами, після чого останній сів в салон автомобіля, на водійське сидіння, де шукав документи, що посвідчують особу, та технічний паспорт на транспортний засіб. На запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповів, що алкогольні напої не вживав, що підтвердила його дружина (відеофайл «export-wsgjt», починаючи з 01 хв. 43 сек.). Після цього працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер, на що останній погодився. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 перевірив цілісність упаковки, в якій знаходився мундштук для газоаналізатору Драгер, зроблено контрольний забір повітря, після чого з шостої спроби ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результат якого виявся позитивним та складав 2,08 проміле (відеофайл «export-wsgjt», починаючи з 02 хв. 10 сек.). При цьому, ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, зазначивши декілька разів, що не вживав алкогольні напої, та він не доїхав додому лише декілька метрів. Враховуючи таку позицію ОСОБА_1 щодо незгоди з результатами огляду, працівники поліції декілька разів запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що останній погодився. Крім того, з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 намагався домовитись з працівником поліції, щоб останній не складав адміністративний матеріал стосовно нього (відеофайл «export-wsgjt», починаючи з 10 хв. 54 сек.). На відеозаписі також зафіксовано, що на запитання працівника поліції дружина ОСОБА_1 не оспорює факт керування її чоловіком транспортним засобом, зазначивши лише, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння (відеофайл «export-wsgjt», починаючи з 13 хв. 23 сек.). З долученого відеозапису також вбачається, що працівниками поліції доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, де останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога (відеофайл «export-wsgjt», починаючи з 19 хв. 08 сек.). Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що останній повинен з`явитись 21.09.2025 о 20 год. 00 хв. до закладу охорони здоров`я, щоб забрити висновок лікаря-нарколога щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`янінні та, у разі наявності позитивного висновку, бути присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. З наступного відеозапису (відеофайл «export-4k5on») вбачається, що працівники поліції повідомляють під відеозапис, що адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП буде складено за відсутності останнього, оскільки ОСОБА_1 не прибув у визначену дату та час для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Аналізуючи докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Доводи захисника Расулова К.Т. щодо відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин події у цій справі, на переконання апеляційного суду, є суб`єктивними та безпідставними з огляду на наступне.
Так, з метою повного та всебічного судового розгляду, а також перевірки доводів апеляційної скарги захисника про те, що транспортним засобом керувала дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , під час апеляційного розгляду було досліджено відеозапис (відеофайл «document_5337132185432398480»), який наданий суду апеляційної інстанції захисником Расуловим К.Т. та з якого вбачається, що 20.09.2025 о 23 год. 37 хв. біля приватного будинку за кермо транспортного засобу сідає жінка, а на пасажирське сидіння - ОСОБА_1 .
Інших доказів на підтвердження таких доводів захисника стороною захисту не надано суду апеляційної інстанції.
Натомість, як вбачається з письмових доказів у цій справі та долученого відеозапису, події у цій справі відбувались 21.09.2025 починаючи з 00 хв. 25 хв., тобто з часу, який міститься на долученому захисником відеозаписі та який зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 460916 від 21.09.2025, пройшло майже 50 хвилин, які не були зафіксовані на будь-якому відеозапис, а тому достеменно неможливо встановити, що у цей час відбувалось. 
Апеляційний суд також враховує, що версія сторони захисту про керування дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_2 транспортним засобом «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , 21.09.2025 о 00 год. 25 хв. по вул. Ахієзерів, буд. 52 у м. Харкові з`явилась тільки після прийняття оскаржуваної постанови, тобто майже через 4 місяці після події у цій справі. 
Водночас, як вбачається з долученого до матеріалів відеозапису (відеофайл «export-wsgjt»), на протязі усього часу спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 та його дружина - ОСОБА_2 жодного разу не повідомляли поліцейським, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у день події у цій справі. З відомостей цього відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 та його дружина не повідомляли поліцейським, що автомобілем керувала саме ОСОБА_2 . При цьому, на запитання працівника поліції дружина ОСОБА_1 не заперечувала, що саме її чоловік керував транспортним засобом, але зазначила, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння (відеофайл «export-wsgjt», починаючи з 13 хв. 23 сек.). 
Належить також зазначити, що сторона захисту не заявляла клопотань про допит будь-яких свідків, які могли б підтвердити версію сторони захисту про те, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «AUDI Q7» за фактичних обставин події у цій справі.
Таким чином, з відомостей письмових доказів та долученого працівниками поліції відеозапису(відеофайл «export-wsgjt»), об`єктивно вбачаються обставини події у цій справі, хід спілкування ОСОБА_1 та його дружини з працівниками поліції, під час якої вони не заперечували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, а також добровільне проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.
Отже, враховуючи сукупність наявних доказів у справі, апеляційний суд розцінює доводи захисника Расулова К.Т. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, як обраний спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційний суд ставиться критично до апеляційних доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за фактичних обставин події у цій справі, у зв`язку з чим подана апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Расулов К.Т. не скористались процесуальною можливістю та не звернулись зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва в порядку ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та захисником Расуловим К.Т. подавалась заява у порядку, передбаченим ст.214 КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності керівництва патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення процесуальних дій за фактичних подій у цій справі, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших доказів за цією справою, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Таким чином, оцінюючи відомості вищеазначених доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме корування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також належить врахувати, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена та є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9«а» Правил дорожнього руху та притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Расулова К.Т. залишити без задоволення.
Постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 13 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков