ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2025 р. Справа№ 911/461/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Хрипуна О.О. 
Мальченко А.О. 

при секретарі судового засідання Кузьменко А.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 24.03.2025
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Озерце» на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 (повний текст рішення підписано 11.01.2024)
у справі №911/461/23 (суддя Подоляк Ю.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива»
до Фермерського господарства «Озерце»
про розірвання договору оренди землі та стягнення 50804,10 грн,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» (далі - позивач) до Фермерського господарства «Озерце» (далі - відповідач) про розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами у справі на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Жоравської сільської ради Київської області та стягнення 50804,10 грн. заборгованості зі сплати орендної плати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди землі від 14.06.2017 щодо сплати орендної плати за використання земельної ділянки в 2020-2022 рр., що в свою чергу, на думку позивача, є підставою для розірвання, укладеного між сторонами правочину та стягнення орендної плати.
Відповідач заперечує позовні вимоги, посилаючись на те, що Господарським судом Київської області ухвалено рішення у справі № 911/395/19, яким відмовлено у позові за тим же предметом та з тих же підстав, а відтак на думку відповідача, є підстави для закриття провадження у даній справі на підставі ст.ст. 175, 231 ГПК України. 
ФГ «Озерце» вказало, що рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/395/19 встановлено преюдиційні обставини, які не потребують доказування у даній справі, а саме, що 04.04.2018 між сторонами складено та підписано акт № 1 про зарахування зустрічних зобов`язань на виконання п. 9 договору, відповідно до якого сторони визнають, що орендар ФГ «Озерце» став кредитором відносно орендодавця СТОВ «Жоравське» (перейменованого у ТОВ «Жоравська Нива») основного боргу згідно договорів: надання юридичних послуг на суму 1120000,00 грн.; фінансової допомоги (позики) 48000 грн.; позики 2250000 грн. та нарахованих відсотків і санкцій і домовились про зарахування частини цього боргу в рахунок орендних платежів. В зазначеному Акті сторони погодили, що зарахування буде здійснюватись щорічно у розмірі в залежності від суми нормативної оцінки та фактичного використання земельної ділянки орендарем ФГ «Озерце». 
Крім того, відповідач зазначає, що в матеріалах справи міститься лист позивача від 04.04.2018 адресований відповідачу, в якому повідомляється, зокрема, що орендована ФГ «Озерце» земельна ділянка з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 загальною площею 23,2414 га згідно договору від 14.06.2017 у 2017-2018 рр. використовується СТОВ «Жоравське» (перейменованого у ТОВ «Жоравська Нива»), тому орендна плата не нараховується (у тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог). У цьому листі також зазначено, що приступити до використання орендар зможе за додатковим повідомленням, чого позивач станом на час вирішення спору не зробив, так як саме він використовує цю земельну ділянку протягом усіх років. 
З огляду на викладене, відповідач вважає, що встановлені рішенням у справі № 911/395/19 обставини є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає недостатніми підстави для закриття провадження.
Через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він вказує, що з огляду на розірвання договору оренди в позасудовому порядку, сторона позивача зменшує позовні вимоги та просить суд позовну вимогу в частині розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами у справі на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Жоравської сільської ради Київської області, залишити без розгляду. Стягнути з відповідача на користь позивача 50804,10 грн. заборгованості зі сплати орендної плати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Київської області від 12.12.2023 по справі №911/461/23 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» від 09.12.2023 (вх. № суду 9779 від 11.12.2023) про залишення позовної вимоги про розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами у справі, на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021 без розгляду.
Залишено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» до Фермерського господарства «Озерце» про розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами у справі, на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021 без розгляду.
В решті позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» до Фермерського господарства «Озерце» про стягнення 50804,10 грн. заборгованості зі сплати орендної плати задоволено повністю.
Стягнуто з Фермерського господарства «Озерце» (вул. Центральна, 74-А, с. Перегуди, Бориспільський р-н, Київська обл., 08371, ідентифікаційний код 23237644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» (вул. Шевченка, 8, с. Жоравка, Яготинський р-н, Київська обл., 07733, ідентифікаційний код 03755696) 50804 (п`ятдесят тисяч вісімсот чотири) грн. 10 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. витрат по сплаті судового збору.
На час звернення позивача з даною заявою до суду не було розпочато її розгляд, судом залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву в частині розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами у справі на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Жоравської сільської ради Київської області.
В той же час судом задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» до Фермерського господарства «Озерце» про стягнення 50804,10 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за використання земельної ділянки в 2020-2022 рр.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апелянт вважає оскаржуване рішення постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного.
Судом вірно зазначено, що в матеріалах справи міститься лист позивача від 04.04.2018 адресований відповідачу, в якому повідомляється, зокрема, що орендована ФГ «Озерце» земельна ділянка з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 загальною площею 23,2414 га згідно договору від 14.06.2017 у 2017-2018 рр. використовується СТОВ «Жоравське» (перейменованого у ТОВ «Жоравська Нива»), тому орендна плата не нараховується (у тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог) та приступити до використання земельної ділянки орендар зможе за додатковим повідомленням.
Суд дійшов неправильного висновку, що це стосувалося лише періоду 2017-2018 року, спірні правовідносини у даній справи стосуються періоду користування земельною ділянкою в 2020 - 2022 роках, а текст чітко визначає очевидну межу між цими роками, а термін «за додатковим повідомленням» стосується саме подальших термінів, тобто 2019 і наступні роки.
Суд не надав оцінки відсутності такого повідомлення та тому, що позивач визнав, що фактично земельну ділянку використовував сам, так як не заперечив це ні в позові, ні у відзиві, тобто така обставина є встановленою та визнаною у відповідності до ч.4 ст.165 ГПК України.
Рішення про стягнення орендної плати суперечить вимогам ст.24 Закону України «Про оренду землі», адже сам позивач вчиняв дії, які перешкоджали користуватись орендарю, використовуючи її самостійно.
Апелянт вважає, що суд самостійно оцінив подану позивачем заяву «про зменшення позовних вимог» як заяву про часткову відмову від частини позовних вимог, та рішенням закрив провадження в частині позовних вимог.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Хрипун О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду поновлено Фермерському господарству «Озерце» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/461/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Озерце» на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/461/23, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
З метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, у справі оголошувалась перерва, останній раз на 24.03.2025.
До матеріалів справи від представника позивача отримано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечує доводи апелянта та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Явка представників сторін
Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 24.03.2025 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.
Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 24.03.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.
В судовому засіданні 24.03.2025 відповідно до ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Між сторонами у справі було укладено договір оренди землі від 14.06.2017 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач - орендодавець передає, а відповідач - орендар приймає в строкове, платне використання земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Київської області Яготинського району, Жоравської сільської ради (п. 1 договору).
За умовами п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 загальною площею 23,2414 га, у тому числі ріллі 23,2414 га.
Згідно з п. 5 договору останній укладено на 30 (тридцять) років.
Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки ділянки на рік. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексацій. Орендна плата вноситься один раз на рік, не пізніше 30 грудня кожного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами (п. 6-9 договору).
Пунктами 15, 16 договору погоджено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення. Передача здійснюється за актом приймання-передачі та вважається належною з дати реєстрації договору.
Відповідно до п. 24 договору орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
У пункті 27 договору зазначено, що орендар зобов`язаний, в тому числі, своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою.
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 37 договору).
На виконання умов договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021, яка знаходиться на території Київської області Яготинського району, Жоравської сільської ради, про що свідчить акт приймання-передачі об`єкта оренди до договору оренди землі від 14.06.2017, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.
22.06.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію речового права оренди земельної ділянки площею 23,2414 з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 за ФГ «Озерце».
Звертаючись з даним позовом, позивач зазначав, що в порушення умов договору оренди відповідачем не виконано своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати за використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021, яка знаходиться на території Київської області Яготинського району, Жоравської сільської ради в 2020-2022 рр., що в свою чергу, на думку позивача, є підставою для розірвання, укладеного між сторонами правочину та стягнення орендної плати.
До початку розгляду справи по суті через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він вказує, що з огляду на розірвання договору оренди в позасудовому порядку, сторона позивача зменшує позовні вимоги та просить суд позовну вимогу в частині розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами у справі на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Жоравської сільської ради Київської області, залишити без розгляду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду є правом позивача, при реалізації якого законодавцем не вимагається наведення позивачем наявності підстав такого звернення.
Одним із основних принципів господарського судочинства, закріплених у ч. 3 ст. 2Господарського процесуального кодексу України, є принцип диспозитивності.
Диспозитивність господарського судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).
Подавши заяву про залишення позову без розгляду, позивач по суті не зацікавлений в розгляді його позовних вимог або їх частини до відповідача після пред`явлення позову. 
Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що судом розгляд справи по суті на час звернення позивача з даною заявою до суду не було розпочато, суд задовольнив подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» заяву про залишення позову в частині розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами у справі на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Жоравської сільської ради Київської області, без розгляду та залишав позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» до Фермерського господарства «Озерце» в частині вимог про розірвання договору оренди землі від 14.06.2017, укладеного між сторонами в справі, на земельну ділянку площею 23,2414 га, кадастровий номер 3225581600:03:002:0021 без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
Оскільки судом залишено позов у зазначеній частині без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, доводи апелянта про визначення судом поданої позивачем заяви «про зменшення позовних вимог» як заяви про часткову відмову від частини позовних вимог, та у зв`язку з цим закриття провадження в частині позовних вимог, колегією суддів відхиляються як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
Таким чином, на розгляді суду залишились вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» до Фермерського господарства «Озерце» про стягнення 50804,10 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за використання земельної ділянки в 2020-2022 рр.
Частиною 6 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).
За приписами положень ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, що кореспондується зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України).
Статтею 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Згідно ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до (Податкового кодексу України).
Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивач посилається на те, що всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати, в зв`язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість зі сплати орендних платежів за використання земельної ділянки в 2020-2022 рр. в розмірі 50804,10 грн. 
Відповідно до розрахунку позивача, відповідач мав сплати орендну плату за використання орендованої земельної ділянки в 2020 році в розмірі 16934,70 грн.; у 2021 році в розмірі 16934,70 грн., у 2022 році в розмірі 16934,70 грн. Вказані суми орендної плати за відповідний рік користування земельною ділянкою розраховані позивачем виходячи з нормативно грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 згідно витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, які залученні до матеріалів справи.
На підтвердження відсутності сплати відповідачем орендної плати у спірному періоді, позивачем надано до матеріалів позовної заяви, зокрема, банківські виписки по рахунку позивача.
Задовольняючи позов в цій частині, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач всупереч умов договору оренди не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання щодо здійснення розрахунку зі сплати орендної плати за використання земельної ділянки в 2020-2022 роках за ним рахується борг в розмірі 50804,10 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, вважає їх помилковими виходячи з наступного.
В матеріалах справи міститься Акт №1 про зарахування зустрічних зобов`язань від 04.04.2018 року, відповідно до вказаного Акту Сторони визнають, що орендар ФГ «Озерце» став кредитором відносно орендодавця СТОВ «Жоравське» основного боргу згідно договорів: надання юридичних послуг на суму 1120000,00 грн.; фінансової допомоги (позики) 48000,00 грн.; позики 2250000,00 грн. та нарахованих відсотків і санкцій і домовились про зарахування частини цього боргу в рахунок орендних платежів. В зазначеному Акті сторони погодили, що зарахування буде здійснюватись щорічно у розмірі в залежності від суми нормативної оцінки та фактичного використання земельної ділянки орендарем ФГ «Озерце».
Обставини щодо Акту №1 про зарахування зустрічних зобов`язань від 04.04.2018 року були встановлені при розгляді позову ТОВ «Жоравська Нива» до ФГ «Озерце» про розірвання договору оренди, який є предметом і даного спору (справа №911/395/19) та встановлено наступне: 
"Судом встановлено, що 04.04.2018 між сторонами складено та підписано Акт № 1 про зарахування зустрічних зобов`язань на виконання п. 9 договору, відповідно до якого сторони визнають, що орендар ФГ «Озерце» став кредитором відносно орендодавця СТОВ «Жоравське» основного боргу згідно договорів: надання юридичних послуг на суму 1120000,00 грн.; фінансової допомоги (позики) 48000,00 грн.; позики 2250000,00 грн. та нарахованих відсотків і санкцій і домовились про зарахування частини цього боргу в рахунок орендних платежів. В зазначеному Акті сторони погодили, що зарахування буде здійснюватись щорічно у розмірі в залежності від суми нормативної оцінки та фактичного використання земельної ділянки орендарем ФГ «Озерце».
Крім того в матеріалах справи міститься лист позивача від 04.04.2018, адресований відповідачу, в якому повідомляється зокрема, що орендована ФГ «Озерце» земельна ділянка з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 загальною площею 23,2414 га згідно договору від 14.06.2017 у 2017-2018 рр. використовується СТОВ «Жоравське», тому орендна плата не нараховується (у тому числі шляхом зарахування зустрічних зобов`язань)».
Тобто між сторонами існували інші, крім орендних стосунків взаємовідносини та наявні були кредитні зобов`язання ТОВ «Жоравська Нива» перед ФГ «Озерце».
У подальшому ці боргові зобов`язання були предметом спорів у судах, зокрема справи № 911/2156/19 та №911/2157/19.
Рішенням від 07.09.2020 року у справі 911/2157/19 у примусовому порядку в 2021 році (після перегляду та вступу у силу) було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравська Нива" на користь Фермерського господарства "Озерце" 291 570 грн. 76 коп. боргу та 4 373 грн. 56 коп. судового збору.
Підставою для позову у цій справі було те, що 29.01.2018 ПП "Газ Буд Інвест", як первісним кредитором, та ФГ "Озерце", як новим кредитором, підписано договір про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення права вимоги), відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги від боржника СТОВ "Жоравське" згідно з договорами позики №б/н від 09.02.2007 на суму 800 000,00 грн, №03/01/10 від 03.01.2010 на суму 1 450 000, 00 грн 07.04.2011 на суму 49 000,00 грн (далі - основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором, у тому числі як основний борг, так і належні відсотки та штрафні санкції.
Надаючи оцінку Акту №1 від 04.04.2018 року, суд зазначив: «Посилання ж ФГ «Озерце» на встановлені у справі №911/395/19 преюдиційні обставини наявності у ТОВ "Жоравська Нива" боргу у відповідно заявленому розмірі 3 418 000,00 грн, визнаються судом безпідставним та доказово недоведеними, позаяк предметом досліження у вказаній справі в розрізі відповідних предмета та підстав позову були обставини систематичної несплати ФГ «Озерце» орендної плати, тоді як обставини наявності між сторонами спору стосовно позики за відповідним договорами та виникнення у ТОВ "Жоравська Нива" боргу за такими договорами не було предметом дослідження у справі №911/395/19.
До того ж надана ФГ «Озерце» копія акта №1 від 04.04.2018 про зарахування зустрічних зобов`язань, яку у справі №911/395/19 судом оцінено на предмет наявності у ФГ «Озерце» заборгованості з орендної плати, не містить в собі жодних ідентифікуючих даних стосовно договорів позики, заборгованість за якими заявлено до стягнення у даній справі, як наслідок у сукупності з усіма наведеним вище у даній справі обставинами такий акт не є належним та допустимим доказом наявності у ТОВ "Жоравська Нива" заборгованості за договорами позики у іншому розмірі, аніж встановлено судом». 
Тобто даним судом встановлено існування заборгованості ТОВ «Жоравська Нива» перед ФГ «Озерце» у сумі 291 570 грн. 76 коп., яка включена до Акту №1 від 04.04.2018р.
Рішенням від 14.12.2021 року у справі 911/2156/19 стягнуто з ТОВ «Жоравська Нива» на користь ФГ «Озерце» 720 000, 00 грн основного боргу, 10 800, 00 грн витрат по сплаті судового збору Рішення виконано у примусовому порядку, у відповідності до постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С.В. від 06.01.2023 р. закінчено виконавче провадження ВП № 70510633.
Підставою позову у цій справі було те, що між адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем (далі первісний кредитор) та позивачем ФГ «Озерце» (далі новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги від 05.04.2018 (далі договір про відступлення права вимоги), відповідно до умов якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги до боржника СТОВ «Жоравське», згідно з договором надання юридичних послуг № б/н від « 02» січня 2012 року та актами виконаних робіт на суму 1120000 гривень (один мільйон сто двадцять тисяч) (далі основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором та актами виконаних робіт (п. 1.1 договору про відступлення права вимоги).
Надаючи оцінку Акту №1 від 04.04.2018 року, суд зазначив «Посилання позивача в позовній заяві на встановлені у справі № 911/395/19 преюдиційні обставини того, що позивач є кредитором стосовно відповідача у сумі 3418000 грн. основного боргу не приймається судом до уваги та відхиляється, позаяк, предметом дослідження у вказаній справі в розрізі відповідних предмета та підстав позову були обставини систематичної несплати ФГ «Озерце» орендної плати, тоді як обставини наявності між сторонами спору стосовно надання юридичних послуг за договором від 02.01.2016 та виникнення у ТОВ «Жоравська Нива» боргу за таким договором не було предметом дослідження у справі № 911/395/19.
Наданий ФГ «Озерце» акт від 04.04.2018 № 1 про зарахування зустрічних зобов`язань, яку у справі № 911/395/19 судовою колегією оцінено на предмет наявності у ФГ «Озерце» заборгованості з орендної плати, не містить в собі жодних ідентифікуючих даних стосовно договору про надання юридичних послуг, заборгованість за яким заявлено до стягнення у даній справі, як наслідок у сукупності з усіма наведеним вище у даній справі обставинами такий акт не є належним та допустимим доказом наявності у ТОВ «Жоравська Нива» заборгованості за договором про надання юридичних послуг у іншому розмірі, ніж встановлено судом вище». 
Тобто даним судом встановлено існування заборгованості ТОВ «Жоравська Нива» перед ФГ «Озерце» у сумі 720 000, 00 грн, яка включена до Акту №1 від 04.04.2018р.
Тобто сума боргових зобов`язань визначених у Акті №1 від 04.04.2018 році, значно перевищувала розмір орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 загальною площею 23,2414 га.
Розглядаючи аналогічний позов з тим же предметом та підставами у 2019 році (справа №911/395/19) та відмовляючи у позові, суд зазначив «Обґрунтовуючи позов, позивач визначив підставою розірвання договору систематичну несплату відповідачем орендної плати, тобто систематичне порушення істотної умови договору, поряд з тим, позивачем не надано розрахунок орендної плати, належної до сплати орендарем, з визначенням розміру заборгованості, на яку посилається позивач, з урахуванням складеного між сторонами Акту № 1 від 04.04.2018 про зарахування зустрічних зобов`язань».
Таким чином наявність Акту №1 та листа від цієї ж дати та подальші дії і судові провадження є доказом того, що до фактичного землекористування ФГ «Озерце» приступити не зміг через дії орендодавця, ніяких грошових зобов`язань у нього не настало, так як будь-яких вимог про взаємозарахування у процесі виконання попередніх судових рішень у 2021-2023 роках від СТОВ «Жоравська Нива» до ФГ «Озерце» не надходило.
Тобто, фактично та юридично, зарахування зустрічних зобов`язань, що визначені у Акті, так і не відбулося.
Зобов`язання СТОВ «Жоравська Нива» перед ФГ «Озерце» були виконані на підставі судових рішень у справах № 911/2156/19 та №911/2157/19.
Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що в матеріалах справи міститься лист позивача від 04.04.2018, адресований відповідачу, в якому повідомляється, зокрема, що орендована ФГ «Озерце» земельна ділянка з кадастровим номером 3225581600:03:002:0021 загальною площею 23,2414 га згідно договору від 14.06.2017 у 2017-2018 рр. використовується СТОВ «Жоравське» (перейменованого у ТОВ «Жоравська Нива»), тому орендна плата не нараховується (у тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог) та приступити до використання земельної ділянки орендар зможе за додатковим повідомленням, чого позивач станом на час вирішення спору не зробив, так як саме він на переконання відповідача використовує цю земельну ділянку протягом усіх років.
Колегія суддв не погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що це стосувалося лише періоду 2017-2018 року, спірні правовідносини у даній справи стосуються періоду користування земельною ділянкою в 2020 - 2022 роках, а текст чітко визначає очевидну межу між цими роками, а термін «за додатковим повідомленням» стосується саме подальших термінів, тобто 2019 і наступні роки.
Таких «додаткових повідомлень» матеріали справи не містять.
Оскільки матеріали справи не містять таких додаткових повідомлень, позивачем не доведено, що відповідач приступив до використання земельної ділянки у спірному періоді, а тому колегія суддів дійшла висновку про фактичне користування самим позивачем вказаною земельною ділянкою, що не заперечено останнім ним ні в позові, ні у відзиві на апеляційну скаргу.
Виходячи з системного аналізу наявних у справі матеріалів, колегія суддів констатує, що зобов`язання ФГ «Озерце» перед СТОВ «Жоравська Нива» так і не виникло, через дії останнього по недопуску орендаря (ФГ "Озерце") до користування земельною ділянкою, орендна плата не нараховувалась (фактичне використання земельної ділянки орендарем не відбулося, що не спростовано орендодавцем жодними належними, допустимими та достатніми доказами.
З огляду на викладене, оскаржуване відповідачем рішення суду про стягнення орендної плати у спірні періоди суперечить вимогам ст.24 Закону України «Про оренду землі», адже сам позивач вчиняв дії, які перешкоджали користуватись орендарю, використовуючи її самостійно.
З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в розмірі 50804,10 грн, яке підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в позові. 
До матеріалів справи відповідачем було подано заяву про поворот виконання рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 року у справі №911/461/23, яка мотивована тим, що скаржуваним рішенням суду першої інстанції задоволено позов та стягнено з Відповідача на користь Позивача - 50 804,10 гривень основного боргу та 2684,00 грн. витрат по сплаті судового збору
21.03.2024 року оскаржуване рішення суду було виконано в рамках виконавчого провадження №74509271, приватним виконавцем Протченко Богданою на виконання судового наказу №911/461/23 виданого Господарським судом м. Києва 07.03.2024 року.
Так, 21.03.2024 року з рахунку Відповідача на рахунок приватного виконавця Б. Протченко було примусово списано 59336,91 грн. (із врахуванням витрат, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження»).
Дослідив подану заяву, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про
поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю (п. 3 ч. 1 ст. 333 ГПК України).
Відповідно до ч. 5-10 ст. 333 ГПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
Оскільки наявні підстави для відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в розмірі 50804,10 грн, колегія суддів задовольняє заяву відповідача про поворот виконання Рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 року у справі №911/461/23 шляхом стягнення з ТОВ «Жоравська Нива» на користь ФГ «Озерце» 50 804,10 гривень основного боргу та 2684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок часткового задоволення апеляційної скарги Фермерського господарства «Озерце», рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/461/23 підлягає частковому скасуванню з викладенням резолютивної частини в редакції даної постанови.
На підставі ст.129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з її частковим задоволенням, покладаються на позивача, в той же час здійснюється поворот виконання рішення суду у даній справі шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» на користь Фермерського господарства «Озерце» 50804,10 грн та 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Озерце» на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/461/23 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/461/23 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:
« 1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» в частині розірвання договору оренди землі залишити без розгляду.
2.В решті позову відмовити.
3. Здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/461/23 шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» (07733, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Жоравка, вул. Шевченка, 8, код ЄДРПОУ 03755696) на користь Фермерського господарства «Озерце» (08311, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Перегуди, вул. Центральна, 74А, код ЄДРПОУ 23237644) 50804,10 грн та 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору».
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» (07733, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Жоравка, вул. Шевченка, 8, код ЄДРПОУ 03755696) на користь Фермерського господарства «Озерце» (08311, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Перегуди, вул. Центральна, 74А, код ЄДРПОУ 23237644) 4026,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
4.Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.
5. Матеріали справи №911/461/23 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка 

Судді О.О. Хрипун

А.О. Мальченко