ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 920/356/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
ОСОБА_1.: не з`явився,
Управління комунального майна Сумської міської ради: не з`явився,
Керуючий реструктуризацією боргів - арбітражний керуючий Коваленко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління комунального майна Сумської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 (колегія суддів у складі: Козир Т.П. - головуючий, Пантелієнко В.О., Кравчук Г.А.)
та ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.06.2025 (суддя Соп`яненко О.Ю.) 
у справі №920/356/25
про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заяви та хід розгляду справи
1.  ОСОБА_1 (далі - Боржник) подав до господарського суду заяву про власну неплатоспроможність у зв`язку з неможливістю погасити заборгованість у загальному розмірі 407937,00 грн і 8496,10 доларів США перед такими кредиторами: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк", Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Індрустріалбанк", Управління комунального майна та приватизації Сумської міської ради, Акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" у особі Сумської філії АТ "Брокбізнесбанк".
2.  Ухвалою Господарського суду Сумської області від 01.04.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, введено процедуру реструктуризації боргів боржника. 
3. 01.04.2025 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до Боржника до 01.05.2025.
4. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 15.05.2025 продовжено строк для подання звіту про результати декларацій Боржника та плану реструктуризації боргів Боржника до 10.06.2025; призначено засідання суду для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи закриття провадження у справі; зобов`язано керуючого реструктуризацією повідомити всіх осіб, які мають право взяти участь у справі про неплатоспроможність Боржника (відповідно до вказаних Боржником у заяві кредиторів) про розгляд цієї справи, докази надсилання подати суду. 
5.  09.06.2025 керуючий реструктуризацією боргів Боржника подав клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), оскільки після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у цій справі кредитори не звернулися з грошовими вимогами до Боржника. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
6. Центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав суду та арбітражному керуючому інформацію про відсутність відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянами України ОСОБА_2 у період з 01.04.2022 до 01.04.2025.
7. 02.05.2025 від Головного управління Державної податкової служби у Сумській області надійшла інформація про доходи Боржника за період з 01.03.2022 до 28.02.2025. 
8. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" №ФОВА-002616083 Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, станом на 20.11.2024 відомості стосовно Боржника про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні.
9. Відповідно до наданої боржником інформації з АСВП відносно Боржника відкрито виконавчі провадження.
10. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяжень майна за Боржником зареєстровано рухоме майно, а саме: транспортний засіб - мотоцикл КМЗ Днепр МТ-750, 1964 р.в., дата реєстрації - 01.04.2000.
11. Згідно з наданою керуючим реструктуризацією боргів Боржника інвентаризаційною відомістю (описом) активів Боржника станом на 08.05.2025 та описом майна Боржника від 08.05.2025 у власності Боржника перебуває таке нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 53,6 м2 за адресою: 40009, Сумська область, м. Суми, вул. Михайла Чупріна (попередня назва - 8 Березня), буд. 11; земельна ділянка, кадастровий номер 5910136600:17:018:0009 площею 0,0792 га; земельна ділянка, кадастровий номер 5910136600:17:018:0004 площею 0,0746 га. Також за Боржником зареєстровано рухоме майно, а саме: транспортний засіб - мотоцикл КМЗ Днепр МТ-750, 1964 року випуску. 
12. Боржник повідомив, що вказаний транспортний засіб у 2007 році добровільно передано третій особі для користування, жодним договором правовідносини не оформлювались. Через деякий час стало відомо, що транспортний засіб перебуває у технічно непридатному стані та був зданий на металобрухт без участі та відома власника. Будь-які документи щодо факту утилізації відсутні. 
13. Також до опису майна Боржника включено рахунки в банках, що відкриті на його ім`я, та залишок коштів на них. 
14. Керуючий реструктуризацією боргів Боржника надав звіт з незалежної оцінки майна боржника від 07.05.2025. 
15. Відповідно до наданого керуючим реструктуризацією боргів звіту про результати перевірки декларації про майновий стан боржника від 06.06.2025 виявлено деякі недоліки у поданих боржником деклараціях, зокрема, відсутня декларація про майновий стан Боржника за 2025 рік станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду за приписами частини 5 статті 116 КУзПБ. Водночас керуючий реструктуризацією боргів Боржника не здійснював перевірку декларації про майновий стан Боржника за 2021 рік, адже 2021 рік не входить до трирічного періоду, який передує року подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник подав суду виправлені декларації.
16. Керуючий реструктуризацією боргів Боржника надіслав повідомлення про право взяти участь у справі про неплатоспроможність Боржника на адреси таких кредиторів: АКБ "Індустріалбанк", Управління комунального майна Сумської міської ради, АТ "Райффайзен Банк". Водночас стосовно ПАТ "Брокбізнесбанк" у особі Сумської філії АТ "Брокбізнесбанк" внесено запис про ліквідацію, у зв`язку з чим на його адресу не направлялося повідомлення про право взяти участь у справі про неплатоспроможність Боржника.
Стислий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
17. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.06.2025, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025, зокрема, закрито провадження у справі, визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. 
18. Судові рішення мотивовано тим, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника до нього не висунуто вимог кредиторів, тому наявні підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ із застосуванням наслідків закриття, передбачених частиною 4 статті 90 КУзПБ. 
19. При цьому господарські суди виходили з того, що керуючий реструктуризацією надав докази повідомлення кредиторів про право взяти участь у справі про неплатоспроможність Боржника. 
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
20. Управління комунального майна Сумської міської ради (далі - Управління) подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постанову господарських судів першої та апеляційної інстанцій, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
21. Касаційну скаргу подано з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
22. Касаційну скаргу мотивовано тим, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах: від 05.10.2022 у справі №921/39/21, щодо застосування пункту 8 частини 1 статті 90 КУзПБ; від 26.05.2022 у справі №903/806/20, щодо застосування статті 114, частини 11 статті 126 КУзПБ; від 20.09.2022 у справі №920/27/21, від 21.09.2023 у справі №908/3839/21, від 02.10.2025 у справі №910/17033/23, від 06.06.2024 у справі №910/9487/23, від 21.09.2022 у справі №911/1862/21, щодо затвердження плану реструктуризації боргів боржника конкурсним кредитором з правом дорадчого голосу за відсутності конкурсних кредиторів із правом вирішального голосу; від 24.06.2025 у справі №927/509/24, згідно з яким закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням.
23. Посилаючись на висновки в перелічених постановах, Управління зазначає про відсутність у господарського суду підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у попередньому засіданні, попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника станом на дату проведення такого засідання.
24. Управління вважає, що застосування місцевим господарським судом пункту 8 частини 1 статті 90 КУзПБ без врахування приписів частини 11 статті 126 КУзПБ у їх системному взаємозв`язку позбавило його права звернутися до господарського суду з заявою про грошові вимоги до Боржника.
25. Управління стверджує, що воно 28.05.2025 отримало листа від керуючого реструктуризацією боргів Боржника, 02.06.2025 звернулося до органу виконавчої служби про стан виконавчих проваджень, але станом на 11.06.2025 не отримало інформації від виконавчої служби, що створило перешкоди для своєчасного звернення відповідною заявою у справі про неплатоспроможність Боржника.
26. При цьому Управління зазначає про неналежне виконання керуючим реструктуризацією вимог пункту 5 частини 2 статті 114 КУзПБ, оскільки він не виявив та не зазначив у звіті про результати перевірки декларацій про майновий стан Боржника заборгованість перед Управлінням в сумі 138914,97 грн, підтверджену рішенням Господарського суду Сумської області від 21.02.2011 у справі №15/178-10, та в сумі 102643,51 грн, підтверджену рішенням Господарського суду від 09.02.2012 у справі №5021/2935/2011, яку не зазначено в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
27. Крім того, Управління вказує на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування положень частини 4 статті 90 КУзПБ у контексті того, чи має бути в резолютивній частині судового рішення зазначено, які саме виконавчі документи (їх назви та реквізити) визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
28. Інші учасники справи у встановлений судом термін відзивів на касаційну скаргу не подали. 
Позиція Верховного Суду
29. Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
30. Предметом касаційного перегляду є постанова господарського суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду ухвали місцевого господарського суду про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 КУзПБ (у чинній редакції) у зв`язку з незаявленням кредиторами грошових вимог до Боржника.
31. Згідно зі статтею 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, КУзПБ, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
32. Частиною 1 статті 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
33. Із введенням в дію КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
34. Неплатоспроможність - це неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).
35. З пояснювальної записки до проєкту КУзПБ вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.
36. Тому призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.
37. Також у преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
38. За таким підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги п`ятої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичної особи" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
39. Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.
40. З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ) Верховний Суд зауважує, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.
41. Подібний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20.
42. Тобто процедура неплатоспроможності фізичних осіб була введена законодавцем як інструмент виходу правовим способом зі скрутного фінансового становища для приватних осіб, а саме задля звільнення від боргів та відновлення платоспроможності.
43. Особливості застосування процедури неплатоспроможності до боржника - фізичної особи передбачено Книгою п`ятою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.
44. Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
45. Частиною 2 статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника. 
46. Про введення процедури реструктуризації боргів боржника господарський суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника (частина 5 статті 119 КУзПБ).
47. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
48. Ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
49. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 зауважив, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
50. З моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом (пункт 1 частини 1 статті 120 КУзПБ).
51. Подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частина 1 статті 122 КУзПБ). 
52. Порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство юридичних осіб визначено в статті 45 КУзПБ, згідно з частиною першою якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
53. Зазначеними нормами КУзПБ встановлено саме обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень частини 4 статті 45 КУзПБ свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідний строк.
54. Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 КУзПБ (у разі, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог) та визначена частиною 4 цієї статті можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.
55. Протилежний підхід, а саме неподання конкурсними кредиторами відповідних заяв з грошовими вимогами до боржника у визначений законом строк нівелює зобов`язальний характер порядку виявлення кредиторів та унеможливлює здійснення подальшої процедури неплатоспроможності фізичної особи, оскільки одним із наслідків відсутності кредиторів боржника є неможливість організації і проведення зборів кредиторів, до основних завдань яких у процедурі реструктуризації боргів боржника віднесено розгляд проєкту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про його схвалення.
56. Поряд з цим, порядок проведення попереднього засідання суду у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначений статтею 122 КУзПБ, згідно з частинами 2, 3 якої попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання суду зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника.
57. Відповідно до частини 4 вказаної статті КУзПБ в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються:
1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали;
2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.
58. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 05.10.2022 у справі №921/39/21 (на яку посилається скаржник) зокрема зазначив, що аналіз положень статей 45, 90, 120, 122 КУзПБ дає підстави для висновку про відсутність підстав у господарського суду для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у попередньому засіданні, попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника станом на дату проведення такого засідання, у тому числі й у межах визначеного частиною 1 статті 45 цього Кодексу строку. Натомість у випадку, якщо після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкурсні кредитори не подали до попереднього засідання заяв з грошовими вимогами до боржника, господарський суд за результатами такого засідання повинен постановити ухвалу, якою:
1) керуючись принципом судового контролю у справах про банкрутство та з урахуванням ролі арбітражного керуючого у цій категорії справ (наділеного нормами КУзПБ відповідними повноваженнями щодо взаємодії з кредиторами боржника), зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів (зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед якими стала підставою для відкриття судом такого провадження) щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника;
2) призначити відповідно до пункту 2 частини 4 статті 122 КУзПБ судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.
59. Згідно з пунктами 2, 4, 6, 7 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
60. Частиною 1 статті 43 ГПК України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
61. З огляду на викладене Верховний Суд у вказаній постанові у справі №921/39/21 дійшов висновку, що у випадку наявності у боржника заборгованості (підтвердженої відповідними доказами та яка була підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи) перед конкурсним кредитором, яким в порушення вимог частини 1 статті 45 КУзПБ не подано заяву з грошовими вимогами до боржника, та подальшого ігнорування таким кредитором свого обов`язку щодо подання заяви з грошовими вимогами до боржника після отримання ним від керуючого реструктуризацією письмового повідомлення щодо правових наслідків невиконання цього обов`язку, господарський суд має право прийняти рішення про визнання фізичної особи - боржника банкрутом за відсутності рішення зборів кредиторів, однак з урахуванням та оцінкою стану неплатоспроможності боржника на підставі отриманого звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації боржника. 
62. Водночас Верховний Суд у вказаній постанові наголосив, що в такому випадку, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів фізичної особи - боржника, господарський суд зобов`язаний перевірити наявність визначених частиною 7 статті 123 КУзПБ підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи з власної ініціативи суду, надати таким обставинам належну юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. Врахувавши обставини, що свідчать про добросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, господарський суд вирішує питання щодо подальшого руху справи, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 6 частини 1 статті 90 КУзПБ та застосування наслідків, встановлених частиною четвертою цієї статті.
63. Під час розгляду цієї справи наведені висновки Верховного Суду підлягають прийняттю до уваги mutatis mutandis з урахуванням змін, внесених, зокрема, до статті 90 КУзПБ на момент ухвалення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду. 
64. Так, на момент формування Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду наведеної правової позиції у справі №921/39/21 закриття провадження у справі про банкрутство у випадку, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог, було передбачено пунктом 6 частини 1 статті 90 КУзПБ. При цьому за приписами частини 2 статті 90 КУзПБ у вказаному випадку провадження у справі про банкрутство могло бути закрито лише після визнання боржника банкрутом. 
65. Однак Законом України №2971-ІХ від 20.03.2023 частини 1 і 2 статті 90 викладено в новій редакції, згідно з якими закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог, передбачено пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ. А в силу частини 2 статті 90 КУзПБ провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито, зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 8 частини 1 цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом.
66. Зважаючи на викладене, Верховний Суд відхиляє аргументи скаржника про необхідність визнання Боржника банкрутом попри незаявлення кредиторами грошових вимог до нього, а також посилання на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 05.10.2022 у справі №921/39/21, у частині, що стосується правильного застосування положень статті 90 КУзПБ у редакції, відмінній від тієї, що була чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали господарського суду першої інстанції в цій справі. 
67. Водночас Верховний Суд дійшов висновку, що місцевий господарський суд у цій справі дотримався наведеного у вказаній постанові алгоритму дій господарського суду в разі незвернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність. 
68. Скориставшись своїм правом на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи задля отримання можливості бути звільненим від боргів за результатами відповідних реабілітаційних судових процедур, Боржник послався на неможливість виконання ним грошових зобов`язань перед такими кредиторами: ПАТ "Райффайзен Банк", ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Індрустріалбанк", Управління, АТ "Брокбізнесбанк".
69. Після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника зазначені кредитори у передбаченому статтею 45 КУзПБ порядку не подали заяв про грошові вимоги до Боржника.
70. З огляду на таке господарський суд першої інстанції ухвалою від 15.05.2025 зобов`язав керуючого реструктуризацією боргів Боржника повідомити про розгляд цієї справи всіх осіб, які мають право взяти участь у справі про неплатоспроможність Боржника (відповідно до вказаних Боржником у заяві кредиторів), та надати суду докази надсилання відповідних повідомлень. 
71. При ухваленні оскаржуваних судових рішень господарські суди виходили з того, що керуючий реструктуризацією боргів Боржника надав докази надіслання повідомлень про право взяти участь у справі про неплатоспроможність Боржника переліченим кредиторам, окрім АТ "Брокбізнесбанк", щодо якого внесено запис про припинення. 
72. Однак зазначені кредитори не скористалися своїм правом на заявлення грошових вимог до Боржника до 11.06.2025 - дати проведення судового засідання, призначеного господарським судом першої інстанції для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи закриття провадження у справі. 
73. Звертаючись із касаційною скаргою, Управління обставини надіслання йому зазначеного повідомлення не заперечило, пославшись на отримання його 28.05.2025. За доводами Управління, воно 02.06.2025 звернулося до Ковпаківського ВДВС у місті Суми із запитом про стан виконавчих проваджень, але станом на 11.06.2025 не отримало інформації від виконавчої служби, що створило перешкоди для своєчасного звернення із заявою про вимоги до Боржника. 
74. Верховний Суд приймає до уваги наведені доводи Управління однак виходить з того, що викладені обставини не надають підстави для висновку про об`єктивну неможливість заявлення Управлінням грошових вимог до Боржника, зокрема, підтверджених судовими рішеннями, які набрали законної сили, враховуючи презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні. 
75. Тобто проявивши розумну обачність та звичайну зацікавленість, Управління мало знати про стан виконавчих проваджень, стороною яких воно є, та ступінь погашення Боржником своїх зобов`язань, а отже, дізнавшись про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника, заявити грошові вимоги до нього, виходячи з наявної в Управління як стягувача інформації. Водночас у разі отримання від виконавчої служби певних інших відомостей щодо розміру непогашеної заборгованості, Управління могло уточнити свої грошові вимоги до Боржника, зокрема, відмовившись від них частково чи повністю або заявивши додаткові вимоги. 
76. Проте Управління після отримання від керуючого реструктуризацією боргів Боржника відповідного повідомлення не лише не подало заяви з грошовими вимогами до Боржника у справі про неплатоспроможність, але й не повідомило господарський суд першої інстанції іншим чином про свій намір заявити такі вимоги та наявність певних перешкод у подання заяви, які б зумовили необхідність відкладення судового засідання для вирішення господарським судом питання щодо переходу до наступної процедури у справі або закриття провадження у справі про неплатоспроможність Боржника. 
77. З огляду на таке у місцевого господарського суду на момент ухвалення оскаржуваної ухвали були підстави вважати, що Управління не скористалось своїм правом набути процесуальний статус кредитора у справі про неплатоспроможність Боржника, не заявивши вимоги до нього у встановленому КУзПБ порядку, попри обізнаність щодо її відкриття. 
78. Зважаючи на пасивну поведінку також інших кредиторів Боржника, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність обставин, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 90 КУзПБ. 
79. При цьому закриваючи провадження у справі про неплатоспроможність Боржника на підставі зазначеної норми, господарський суд першої інстанції також врахував наданий керуючим реструктуризацією боргів Боржника звіт про результати перевірки декларації про майновий стан боржника від 06.06.2025, подані Боржником виправлені декларації, викладені у них відомості. 
80.  Управління у касаційній скарзі не наводить конкретних підстав для висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі, передбачених частиною 7 статті 123 КУзПБ, через певну недобросовісну поведінку Боржника у цій справі про неплатоспроможність, зокрема, зазначення ним у деклараціях про майновий стан неповної та / або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати його та / або членів його сім`ї; невиправлення виявлених керуючим реструктуризацією боргів недоліків декларацій; приховання майна шляхом реєстрації його на іншого члена сім`ї; виведення активів з метою ухилення від погашення боргів перед кредиторами; несумлінного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та вимог статті 116 КУзПБ тощо. 
81. Натомість Управління посилається на неналежне здійснення керуючим реструктуризацією боргів Боржника повноважень, передбачених пунктом 5 частини 2 статті 114 КУзПБ, щодо виявлення та складання опису майна Боржника (проведення інвентаризації), визначення його вартості, оскільки він не виявив та не зазначив у звіті про результати перевірки декларації про майновий стан Боржника того, що Боржник має заборгованість перед Управлінням у сумі 138914,97 грн по виконавчому провадженню №26456020, відкритому на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 21.02.2011 у справі №15/178-10, та в сумі 102643,51 грн по виконавчому провадженню №31999491, відкритому на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 09.02.2012 у справі №5021/2935/2011.
82. У цьому контексті варто зауважити, що як обов`язок обґрунтування дійсного розміру грошових вимог до боржника у справі про банкрутство (неплатоспроможність) шляхом подання документів на їх підтвердження відповідно до положень частини 1 статті 45 КУзПБ покладено саме на кредитора.
83. Оскільки Управління не подало в цій справі заяву з грошовими вимогами до Боржника з наданням наявних у нього документів, що їх підтверджують, і обґрунтований розмір його вимог не було встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції на підставі дослідження таких доказів, наразі відсутні підстави також вважати, що наведений Боржником у заяві розмір заборгованості перед Управлінням не відповідає його реальному розміру з урахуванням наявності / відсутності повного / часткового виконання ним відповідних судових рішень під час їх примусового виконання в межах вказаних виконавчих проваджень. 
84. Водночас Управління у касаційній скарзі посилається на зазначення Боржником у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заборгованості перед ним у сумі 112068,87 грн з орендної плати та 8351,26 грн пені, а також додання до вказаної заяви інформації про виконавчі провадження СКІ, яка серед іншого містить відомості про три виконавчі провадження в Ковпаківському ВДВС у м. Суми.
85. Враховуючи наведене, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав для твердження про навмисне приховування Боржником від господарського суду заборгованості перед Управлінням, зокрема, задля вчинення перешкод у заявленні ним грошових вимог у справі про неплатоспроможність Боржника, уникнення повідомлення Управління про відкриття провадження у цій справі тощо. 
86. Також Верховний Суд вважає безпідставними доводи Управління про порушення господарськими судами під час розгляду цієї справи вимог частини 11 статті 126 КУзПБ, згідно з якою, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
87. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 (на яку посилається скаржник) дійшов висновку, зокрема, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини 11 статті 126 КУзПБ.
88. При цьому Верховний Суд зауважив, що хоча КУзПБ докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини 5 статті 119, частини 11 статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини 7, пункту 2 частини 8 статті 123 КУзПБ.
89. Тобто частина 11 статті 126 КУзПБ передбачає окрему підставу для закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, зокрема, конкретизує момент, з якого вона підлягає застосуванню. Однак положення наведеної норми не виключають можливість закриття провадження з підстав, передбачених іншими нормами КУзПБ, а також не встановлюють універсального правила щодо вирішення питання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність з усіх без винятку підстав лише після спливу тримісячного строку з дня відкриття провадження у такій справі. 
90. Інший підхід не відповідав би принципу процесуальної економії господарського судочинства через невиправдане зволікання з вирішенням відповідного питання навіть у тих випадках, коли наявність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність (крім передбачених частиною 11 статті 126 КУзПБ) є очевидною, що могло б призвести з одного боку до додаткових витрат боржника у процедурі неплатоспроможності, а з іншого боку до безпідставного затягування дії мораторію на задоволення вимог кредиторів тощо. 
91. З огляду на викладене Верховний Суд відхиляє доводи Управління про те, що саме закриття провадження у цій справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 КУзПБ до закінчення тримісячного строку, передбаченого частиною 11 статті 126 КУзПБ, позбавило його можливості подати заяву з грошовими вимогами до Боржника. Господарський суд першої інстанції забезпечив Управлінню можливість реалізувати зазначене право, вчинивши необхідні процесуальні дії щодо повідомлення його про відкриття провадження у цій справі та наслідки своєчасного незвернення з відповідною заявою. Реалізація Управлінням зазначеного права в розумні строки залежала від його волевиявлення. 
92. Водночас, прийнявши до уваги наведені висновки, викладені в постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20, Верховний Суд зауважує, що зазначена постанова не містить висновків щодо застосування норм КУзПБ, зокрема частини 11 статті 126, у випадку неподання кредиторами в установлений законом строк заяв з грошовими вимогами до боржника, адже в ній вирішувалося питання щодо обґрунтованості визнання боржника фізичної особи банкрутом та введення щодо нього процедури погашення боргів боржника у зв`язку з незатвердженням плану реструктуризації боргів боржника його кредитором. Тобто правовідносини в справі №903/806/20 не є в повній мірі подібними до правовідносин у справі, що розглядається. 
93. Аналогічно не можна визнати релевантними посилання Управління на постанови Верховного Суду: від 20.09.2022 у справі №920/27/21, від 21.09.2023 у справі №908/3839/21, від 06.06.2024 у справі №910/9487/23 (щодо визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів), від 21.01.2025 у справі №910/17033/23 (щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі частини 11 статті 126 КУзПБ), від 21.09.2022 у справі №911/1862/21 (щодо відмови в закритті провадження у справі про неплатоспроможність на підставі пункту 1 частини 7 статті 123 КУзПБ та закриття провадження з посиланням на частину 11 статті 126, пункт 9 частини 1 статті 90 КУзПБ), адже вони не містять висновків щодо застосування норм права саме в подібних до цієї справи правовідносин. 
94. Отже, доводи Управління про неправильне застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права через неврахування висновків щодо їх застосування в подібних правовідносинах, викладених у перелічених у касаційній скарзі постановах, не знайшли свого підтвердження. 
95. Місцевий господарський суд обґрунтовано закрив провадження у цій справі про неплатоспроможність Боржника на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 КУзПБ, зважаючи на наявність передбачених нею обставин.
96. Водночас господарський суд першої інстанції правильно застосував положення частини 4 статті 90 КУзПБ, згідно з якою у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
97. Верховний Суд вважає безпідставними аргументи Управління про те, що виходячи з тексту частини 4 статті 90 КУзПБ та принципу правової визначеності, у судовому рішенні повинні бути зазначені виконавчі документи із зазначенням їх назв та реквізитів, які визнаються такими, що не підлягають виконанню. Такі доводи Управління ґрунтуються на довільному трактуванні положень зазначеної норми, в якій чітко та недвозначно визначено, що саме має бути зазначено в ухвалі про закриття провадження у справі, та не передбачено наведення повного переліку вимог конкурсних кредиторів, що вважаються погашеними внаслідок їх незаявлення в установлений КУзПБ строк або відхилення господарським судом, та / або виконавчих документів за такими вимогами, що не підлягають виконанню. 
98. У наведеному контексті варто зауважити, що вказаною нормою КУзПБ передбачено погашення та визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, зокрема, щодо тих вимог, які не були заявлені конкурсними кредиторами, у зв`язку з чим у господарського суду не було підстав для дослідження їх обґрунтованості, зокрема, фактичної наявності та розміру на момент постановлення ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність). Як наслідок, наведення господарським судом переліку таких вимог у відповідній ухвалі без дослідження доказів на їх підтвердження, які мав би надати кредитор у разі заявлення своїх вимог до боржника, певною мірою ґрунтувалося б на припущеннях. Водночас зазначення у зв`язку з цим неправильного розміру, підстав виникнення грошових вимог, реквізитів виконавчих документів, зазначення вже фактично виконаних зобов`язань або незазначення певних грошових вимог тощо мало б наслідком необхідність додаткового оскарження та / або виправлення неточностей судового рішення в інший передбачений законом спосіб, що не сприяло би правовій визначеності.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
99.  Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права до встановлених під час розгляду справи обставин як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень.
100. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, а також залишення без змін оскаржуваних ухвали та постанови господарський судів першої та апеляційної інстанцій.
Розподіл судових витрат
101. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління комунального майна Сумської міської ради залишити без задоволення. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 та ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.06.2025 у справі №920/356/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков