ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року	Львів	Справа № 140/3095/25 пров. № А/857/28629/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» до Волинської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

суддя у І інстанції Андрусенко О.О., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення 12 червня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 Трейдінг Груп» (далі – ТОВ « 777 Трейдінг Груп») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів (далі – Рішення) №UA205050/2024/000293/2 від 26.11.2024, винесене Волинською митницею (далі – Митниця).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №140/3095/25, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у визнанні заявленої митної вартості, оскільки той надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару. Тому оскаржуване Рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам митного законодавства.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ТОВ « 777 Трейдінг Груп».
На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару у поданих декларантом позивача документах було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме:
декларантом вказано в графі 44 МД №24UA205050041926U4 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 20.12.2023, проте фактично такий документ разом з МД не надано;
продавець товару відповідно до контракту від 17.11.2024 №1711NL фірма WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V., зареєстрована в Нідерландах, та поставка товару здійснюється з Нідерландів відповідно до товаросупровідних документів, та товар оформлено на експорт в Нідерландах 19.11.2024 (згідно з копії МД країни відправлення MRN 24NLCU7MPFC1ZU4DA0). При цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.11.2024 № НОМЕР_2 видане в Австрії;
пунктом 5 контракту передбачена передоплата за товар. Декларантом надано копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 22.11.2024 №46, яка не відповідає умові здійснення передоплати за товар, оскільки товар оформлено на експорт 19.11.2024 (згідно з копією МД країни відправлення № MRN 24NLCU7MPFC1ZU4DA0), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 виписане на ТОВ « 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» 19.11.2024, тоді як оплата була проведена лише 22.11.2024; 
Окрім того, надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 22.11.2024 №46 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національним банком України від 28.07.2008 №216, та не відповідає умові передоплати за товар, визначеній пунктом 5 Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національним банком України від 28.07.2008 №216;
для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 25.11.2024 б/н, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат. 
фірма-продавець WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V., яка зареєстрована у Нідерландах, уклала договір про продаж автобуса покупцю ТОВ « 777 Трейдінг Груп», що зареєстроване в Україні, проте перереєстрацію такого автобуса з метою отримання свідоцтва здійснила в Австрії за 1000 км від свого місцезнаходження та місцезнаходження самого автобуса. Зважаючи на наведену значну відстань подані документи не підтверджують понесених витрат на таку процедуру, а також не вказують на те, хто такі витрати поніс, чи було їх включено до митної вартості, як її обов`язкової складової. 
Вказане призвело до обґрунтованих сумнівів Митниці щодо підтвердження складових митної вартості товару. 
Пред`явлений до митного контролю та митного оформлення документ Zulassungsbescheinigung Teil 1 (Fahrzeugschein) фактично є однією з двох частин єдиного свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів в ЄС. Вказаний документ не є допуском транспортного засобу до експлуатації (так званим техпаспортом), а вказує на те, що свідоцтво подане митниці у не повному обсязі. 
У зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах декларанту запропоновано надати додаткові документи.
Декларантом на вимогу було надано лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 20.12.2023. 
Відтак, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України згідно з рівнем раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже завершено, - пасажирського автобуса ідентичної марки - «VDL BERKHOF» та моделі «AMBASSADOR 200», з ідентичною країною походження (EU), ідентичного календарного та модельного року виготовлення - 2008, з подібними технічними характеристиками (6693см3, 160квт, 40 сидячих та 43 стоячих місця), який ввезено на митну територію України на ідентичних умовах поставки EXW Zevenbergen, NL від ідентичного продавця «WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V.», та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить: 9500 євро за шт. (МД від 14.11.2023 року №UA205030/2023/021284). 
Прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган прийшов до обґрунтованого висновку, що митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не можливо ідентифікувати, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, містять розбіжності. 
У подальшому декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №24UA205050042103U3 від 26.11.2024 з наданням гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України (далі – МК). 
Відтак, апелянт наполягає на помилковості висновків суду першої інстанції та правомірності оспорюваного позивачем Рішення митного органу.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ « 777 Трейдінг Груп» підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.11.2024 ТОВ “777 Трейдінг Груп” (Покупець) та компанія Womy Equipment Supply B.V. (Продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт №1711NL, за умовами якого Продавець зобов`язувався поставити товар (чотири автобуси), зокрема автобус VDL Ambassador SB 200, vin № НОМЕР_3 , а Покупець – прийняти та оплатити товар на умовах, визначених у цьому контракті. Ціна контракту встановлюється в євро. Загальна сума контракту становить 13900,00 євро. Ціна однієї одиниці транспортного засобу, зокрема vin №XMGDE02FS0H018066, становить 3950,00 євро. Умови поставки EXW - Зевенберген (Нідерланди) відповідно до Інкотермс 2020. Оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця, шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. Форма оплати – передоплата.
Відповідно до інвойсу від 17.11.2024 №10240985 компанією Womy Equipment Supply B.V. поставлено вживаний автобус VDL Ambassador SB 200, vin – № НОМЕР_3 за ціною 3950,00 євро (а.с.22-23).
За наслідками виконання вказаного контракту 25.11.2024 декларант позивача для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару: «Автобус міський, що був у використанні, марка згідно з довідником - VDL BERKHOF, модель згідно з довідником - Ambassador 200, (кузов, шасі, рама) №XMGDE02FS0H018066, …., календарний рік виготовлення – 2008, модельний рік виготовлення – 2008. Країна виробництва - (NL) Торгівельна марка «VDL»» подав відповідачі МД №24UA205050041926U4, відповідно до якої фактурна вартість товару становить 3950,00 євро (еквівалентно 169821,17 грн). Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) на рівні 207 646,17 грн з урахуванням транспортних витрат у сумі 37825,00 грн. 
Для підтвердження митної вартості та обраного методу її визначення Митниці було надано: 
контракт від 17.11.2024 №1711NL;
інвойс від 17.11.2024 №10240985;
сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19.11.2024 №AF01331211; 
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20.12.2023 №0625090342 (а.с.45-47);
свідоцтво про допуск транспортного засобу до експлуатації від 19.11.2024 №A56452607 (а.с.42-44); 
платіжну інструкцію в іноземній валюті від 22.11.2024 №46 (а.с.24); 
калькуляцію транспортних витрат від 25.11.2024 (а.с.51), 
висновок експерта від 25.11.2024 №1827 (а.с.62); 
копію МД країни відправлення від 19.11.2024 №MRN24NLCU7MPFC1ZU4DA0 (а.с.30-31).
За наслідками здійснення митного контролю за правильності визначення декларантом позивача митної вартості вказаного товару Митниця у відповідності до приписів частини 3 статті 53 МК запропонувала подати такі документи: 
1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 
5) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 
6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 
7) виписку з бухгалтерської документації; 
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с. 49-50).
На вимогу митного органу декларант надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 20.12.2023 і листом від 26.11.2024 повідомив про відсутність інших додаткових документів. 
Відтак, 26.11.2024 Митниця прийняла Рішення №UA205050/2024/000293/2 та сформовала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/001158. 
Рішення №UA205050/2024/000293/2 від 26.11.2024 мотивоване тим, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не місять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять такі розбіжності: 
декларантом вказано в графі 44 МД №24UA205050041926U4 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 .12.2023, проте фактично даний документ разом з МД не було надано; 
продавець товару відповідно до контракту від 17.11.2024 №1711NL фірма Womy Equipment Supply B.V., зареєстрована в Нідерландах, та поставка товару здійснюється з Нідерландів відповідно до товаросупровідних документів, та товар оформлено на експорт в Нідерландах 19.11.2024 (згідно наданої копії митної декларації країни відправлення MRN 24NLCU7MPFC1ZU4DA0), однак свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.11.2024 НОМЕР_5 видане в Австрії; 
пунктом 5 Контракту передбачена передоплата за товар, для підтвердження здійснення передоплати за оцінюваний товар декларантом надано копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 22.11.2024 №46, яка не відповідає умові здійснення передоплати за товар, оскільки товар оформлено на експорт 19.11.2024 (згідно копії митної декларації країни відправлення № MRN 24NLCU7MPFC1ZU4DA0), 
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 виписане 19.11.2024, тоді як оплата була проведена лише 22.11.2024 (згідно наданої платіжної інструкції №46),
надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 22.11.2024 №46 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, та не відповідає умові передоплати за товар, визначеній п.5 Контракту; 
для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 25.11.2024 б/н, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товару визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість подібного товару, митне оформлення якого вже завершено - пасажирського автобуса ідентичної марки- «VDL BERKHOF» та моделі «AMBASSADOR 200», з ідентичною країною походження (EU), ідентичного календарного та модельного року виготовлення- 2008, з подібними технічними характеристиками (6693см3, 160квт, 40 сидячих та 43 стоячих місця), який ввезено на митну територію України на ідентичних умовах поставки EXW Zevenbergen, NL від ідентичного продавця «WOMY EQUIPMENT SUPPLY B.V.», та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості становить: 9500 євро за шт (МД від 14.11.2023 року №UA205030/2023/021284).
Товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA205050042103U3 від 26.11.2024 із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК.
ТОВ “777 Трейдінг Груп” 07.01.2025 відповідно до положень частини 8 статті 55 МК надало Митниці додаткові пояснення щодо підтвердження митної вартості товару, що декларувався згідно з МД №24UA205050041926U4 від 25.11.2024, а також завірену банком копію платіжної інструкції в іноземній валюті від 22.11.2024 №46, копію договору про надання послуг від 19.11.2024 №19/11, акт прийому-передачі від 25.11.2024 №19/11, копію листа АТ “ПУМБ” від 27.10.2023 LSK-07.8/155. 
Однак, листом від 21.01.2025 №7.3-2/15-02/14/967 Митниця повідомила про відсутність підставі для скасування Рішення №UA205050/2024/000293/2 від 26.11.2024. 
Разом із тим, ТОВ « 777 Трейдінг Груп» не погодилося із вказаним Рішенням Митниці №UA205050/2024/000293/2 від 26.11.2024 та звернулося до адміністративного суду із позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 МК митний контроль – це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК). 
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).
Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви Митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним транспортного засобу були необґрунтовані, що призвело до ухвалення протиправного рішення.
При оцінці доводів Митниці про те, що подані декларантом до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, що викликало необхідність у витребуванні у декларанта додаткових документі, апеляційний суд зазначає таке.
Оцінюючи доводи відповідача щодо непідтвердження позивачем витрат на оплату вартості імпортованого транспортного засобу апеляційний суд виходить із такого.
У відповідності до контракту від 17.11.2024 №1711NL ТОВ “777 Трейдінг Груп” (Покупець) та компанія Womy Equipment Supply B.V. погодили поставку чотирьох транспортних засобів, один із яких автобус VDL Ambassador SB 200, vin № НОМЕР_3 , ціною 3950,00 євро. Загальна вартість контракту склала 13900,00 євро.
У інвойсі від 17.11.2024 №10240985,який містить ідентифікуючу інформацію товару, його вартість становить 3950,00 євро. 
Вказана у інвойсі від 17.11.2024 №10240985 (3950,00 євро) ціна товару відповідає фактурній вартості, зазначеній декларантом у МД №24UA205050041926U4 від 25.11.2024. 
Під час митного оформлення Митниці було подано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 22.11.2024 №46 (а.с.24), відповідно до якої ТОВ “777 Трейдінг Груп” перерахував на рахунок компанія Womy Equipment Supply B.V. 13900,00 євро, тобто загальну вартість контракту від 17.11.2024 №1711NL за чотири автобуси. 
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що подані декларантом позивача митному органу документи належним чином підтверджували придбання у компанії Womy Equipment Supply B.V. автобуса VDL Ambassador SB 200, vin № НОМЕР_3 за ціною 3950,00 євро.
Водночас в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд першої інстанції слушно при вирішенні цього спору звернув увагу на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 22.12.2020 у справі №1.3.80.2019.001438, відповідно до яких строк оплати за товар не може впливати на визначення митної вартості товару і це покликання не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
При оцінці зауважень Митниці про наявність сумнівів щодо задекларованої митної вартості транспортного засобу з огляду на те, що фірма Womy Equipment Supply B.V. зареєстрована в Нідерландах, поставка товару здійснюється з Нідерландів відповідно до товаросупровідних документів, товар оформлено на експорт в Нідерландах 19.11.2024 (згідно з МД країни відправлення MRN 24NLCU7MPFC1ZU4DA0), а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.11.2024 НОМЕР_5 видане в Австрії, апеляційний суд поділяє думку суду першої інстанції про те, що відповідно до поданих декларантом інших документів (контракту, інвойсу, платіжної інструкції та ін) є очевидним те, що продавцем імпортованого ТОВ “777 Трейдінг Груп” транспортного засобу є саме фірма Womy Equipment Supply B.V. 
За умовами контракту від 17.11.2024 №1711NL товар супроводжується тимчасовим транзитним технічним паспортом на транспортний засіб (пункт 3), тобто свідоцтвом про допуск транспортного засобу до експлуатації від 19.11.2024 NA 56452607. При цьому під час митного оформлення декларантом було надано Митному органу також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20.12.2023 №0625090342, яке видано на продавця фірму Womy Equipment Supply B.V.
При цьому апеляційний суд додатково звертає увагу на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в розумінні норм МК не є документом, який підтверджує митну вартість транспортного засобу. Водночас слід зауважити, що продавець товару не обов`язково має бути його власником і наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем. Законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару за ланцюгами постачання продавця-експортера, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власника не входить до компетенції митного органу та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості
При наданні оцінки доводам митного органу щодо неналежного підтвердження ТОВ « 777 Трейдінг Груп» вартості понесених транспортних витрат апеляційний суд враховує таке.
За приписами пункту 5 частини 10 статті 58 МК при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд вважає за можливе врахувати висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, відповідно до яких якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
На підтвердження понесення витрат на транспортування товару ТОВ “777 Трейдінг Груп” надав відповідачу до митного оформлення калькуляцією транспортних витрат від 25.11.2024, а також договір про надання послуг від 19.11.2024 №19/11 та акт прийому-передачі від 25.11.2024 №19/11. 
Відтак, на переконання апеляційного суду, надані під час митного оформлення товару документи підтверджують як вартість самого товару, так і витрати, пов`язані із транспортуванням товару, враховані при визначені митної вартості, що зазначена у поданій декларації.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».
Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.
Таким чином, на думку апеляційного суду, слід вважати вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару за першим методом, що була підтверджена необхідними документами, а отже про відсутність належних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості оспорюваним рішенням.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі №140/3095/25 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар