Справа № 463/12018/25 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б. 
Провадження № 33/811/262/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова 09 січня 2026 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене нею правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, із накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Згідно з постановою, ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , оскільки 16.10.2025 року о 20:20 год. за адресою: м. Винники, вул. Івана Франка, 35(93) малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив вимоги п.п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином ОСОБА_1 , як мати ОСОБА_2 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова 09січня 2026 року.
Зазначає, що не повідомлялась про судове засідання, копію постанови отримала 20.01.2026, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова підлягає скасуванню.
Зазначає, що те, що її син – ОСОБА_2 , їхав на електросамокаті по проїжджій частині не свідчить про невиконання батьківських обов`язків, оскільки місце де сталось ДТП не обладнане велосипедними доріжками. 
Звертає увагу на те, що постановою Личаківського районного суду м. Львова від 09.12.2025, яка набрала законної сили визнано винним водія транспортного засобу марки «Opel Meriva» - ОСОБА_3 .
За таких обставин у справі вже встановлено винну особу, а тому визнано винним іншого учасника у порушенні ПДР за ті самі фактичні обставини справи є неприпустимим. Тому зазначення судом про порушення малолітнім ОСОБА_2 ПДР суперечить принципу індивідуальної відповідальності, оскільки вину ОСОБА_2 не встановлено, більше того встановлено вину іншої особи. 
Тому вважає, що в її діях відсутня вина, що виключає її притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Крім того звертає увагу на те, що законодавством не передбачено, що для права керування електросамокатом необхідно отримання водійського посвідчення, хоч такі прирівняні до транспортних засобів.
ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення в її точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості  ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.
Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Згідно з протоколом  ОСОБА_1 , поставлено у провину те, що вона ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , оскільки 16.10.2025 року о 20:20 год. за адресою: м. Винники, вул. Івана Франка, 35(93) малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив вимоги п.п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином ОСОБА_1 , як мати ОСОБА_2 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.
Вина  ОСОБА_1  у вчинені правопорушення підтверджується доказами у справі, а саме: довідкою по факту перевірки дорожньо-транспортної пригоди за участю електросамокату, яка відбулась 16.10.2025 у м. Винники, вул. І.Франка, 35(33); рапортом інспектора ВРОМ ДТП УПП У Львівській області ДПП Голодриги В. від 06.11.2025; рапортом старшого слідчого СВ ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Ровдич Ю. від 20.10.2025; протоколом огляду місця події (а.с. 14-18); схемою місця ДТП, яка сталась неподалік будинку №35, що по вул. І. Франка м. Львів-Винники 20.10.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Відтак, висновок суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і вірно врахував обставини, зазначені у наданих доказах.
При цьому в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.
Доводи апелянта про те, що вже встановлено винну особу ОСОБА_3 , тому визнання іншого учасника її сина винним у ДТП є безпідставним, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.
Особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 порушив п. 2.3.б, п.12.1 ПДР, і матеріали справи містять докази про його причетність до ДТП, однак на момент ДТП останній не досяг 16 річного віку з якого настає адміністративна відповідальність, відповідно до ст.12 КУпАП, відтак скласти протокол за ст.124 КУпАП, не було можливим, тому матеріали справи підставно скеровано до сектору ювенальної превенції для складання протоколу за ст. 184 КУпАП відносно батьків.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того, що в постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи, є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Наявний у справі протокол про адміністративні правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, під час апеляційного перегляду не встановлено.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення в межах, встановлених цим Кодексом. Саме таке стягнення, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для виправлення  ОСОБА_1 .
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова 09 січня 2026 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, залишити без змін, її апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду       Урдюк Т.М.