14.04.2026 
Єдиний унікальний номер 389/4782/25
Провадження №3/389/1504/25

Постанова
іменем України
14 квітня 2026 року місто Знам`янка
Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Наталія Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184-3 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №484639, 16.12.2025 року, встановлено, що по АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_1 , незаконно використав ознаки належності Національної поліції України, а саме шеврон та кепі для зйомки відео, опублікованого в соціальній мережі Тік-Ток, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184-3 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та разом з представником – адвокатом Перемот О.Г. просив суд закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Підтримали подані до суду письмові пояснення, зареєстровані за вхідним №7232/2026 від 14 квітня 2026 року (а.с.52-53).
Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначаю наступне.
Згідно статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.2 ст.184-3 КУпАП, відповідальність наступає за незаконне використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, а також громадськими об`єднаннями ознак належності, найменування Національної поліції України, Бюро економічної безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України або похідних від них, у тому числі викладених іноземною мовою, на одязі, транспортних засобах, будівлях, бланках документів, у найменуванні за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч.1 ст.5-1 Закону України «Про Національну поліцію», ознаками належності до поліції є символіка поліції, однострій поліцейських, спеціальні звання, відомчі відзнаки, спеціальний жетон та службове посвідчення поліцейського. Використання найменування поліції або похідних від нього, у тому числі викладених іноземною мовою, ознак належності до поліції здійснюється виключно поліцією, а в інших випадках – за рішенням керівника поліції (ч.2 ст.5-1 Закону України «Про Національну поліцію»).
Частиною 3 ст.5-1 Закону України «Про національну поліцію», передбачено використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та громадськими об`єднаннями, а так само фізичними особами ознак належності, найменування поліції або похідних від нього, у тому числі викладених іноземною мовою, на одязі, транспортних засобах, будівлях, бланках документів, у найменуванні з порушенням вимог частини другої цієї статті забороняється і має наслідком відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Будь-яких належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184-3 КУпАП та на спростування наданими останнім в судовому засіданні пояснень, матеріали справи не містять.
Так, матеріали справи не містять відомості щодо вилучення, огляду та опису вказаних у протоколі речей.
Зокрема, в матеріалах справи, які надійшли до суду, відсутня будь-яка інформація щодо вилучення (неможливості вилучення) предметів (шеврон та кепі), які містять ознаки належності до Національної поліції, та які використовувались ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості безпосередньо оглянути їх у судовому засіданні як речовий доказ, та відповідно зробити висновок щодо належності вказаної форми до однострою поліцейського. Оскільки, з долучених до матеріалів справи знімків екрану, зробити дані висновки неможливо.
Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184-3 КУпАП, не підтверджується жодним доказом, окрім протоколу про адміністративне правопорушення.
В свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення.
Відтак, за даних обставин, вважаю, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може розглядатись, як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в такому протоколі.
Разом з цим, слід зазначити відносно твердження ОСОБА_1 стосовно того, що рапорт ДОП СВГ відділу поліції №1 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Мельничука Юрія про виявлення публікації, зареєстровано о 17:35 год., тобто після перебування ОСОБА_1 у відділі поліції (з 16:00 до 17:00 год.), а вже о 17:00 годині останнього було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з книги відвідувачів відділу поліції №1 за 16.12.2025, наданою на запит суду та листом ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Знам`янка, наданого на адвокатський запит. Так, згідно копій журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених за 16.12.2025, наданої на запит суду відділом поліції №1 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_1 прибув до відділу о 17:00 год. та залишив даний о 17:40 год. (а.с.34-37). При цьому, відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 , надана на адвокатський запит, не містить часу доставлення працівниками поліції ОСОБА_1 .. Дана містить лише дату – 16.12.2025 (а.с.50-51). Однак, дане не спростовує факту реєстрації зазначеного рапорта з минуванням часу, після складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №484639. В той час, коли складанню протоколу про адміністративне правопорушення передує низка обов`язкових процесуальних дій, спрямованих на фіксацію факту порушення та встановлення особи правопорушника, зокрема, наявність рапорту.
Приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Враховуючи наведене, керуючись у тому числі ст.62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оскільки, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази вини ОСОБА_1 , приходжу до переконання про необхідність закриття провадження у справі відносно останнього, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184-3 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.
Між тим, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 184-3, 247, 279, 280, 283, 284, 287, 289, 291 КУпАП,
постановив:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Кропивницького апеляційного суду.
Повний текст постанови суду буде вручено або надіслано особі, щодо якої її винесено, протягом трьох днів з дня її проголошення.
Повний текст постанови складено 17 квітня 2026 року.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області       Н.М. Ябчик