Справа № 365/723/25 
Номер провадження: 2-др/365/2/26 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

16 лютого 2026 року  селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М.
за участю секретаря судового засідання Воєводи І.С.
представника відповідача Чернігівської обласної прокуратури – прокурора Худякової М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Фесика Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат у цивільній справі № 365/723/25,
В С Т А Н О В И В:
20 січня 2026 року уповноважений представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Фесик І.А., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вище зазначеною заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат пов`язаних із розглядом справи та приєднати до матеріалів справи документи, які підтверджують витрати на правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначає, що 15.01.2026 Згурівським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області та Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування завданої шкоди, однак питання про розподіл судових витрат не було вирішено. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. 
Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. 21.01.2026 постановила ухвалу, якою призначила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення на 30.01.2026. 
28 січня 2026 року представник відповідача Головного управління національної поліції в Чернігівській області – Роєнко О.В. подав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання адвоката Фесика І.А. про стягнення коштів у сумі 22750 грн. Своє заперечення обґрунтовує тим, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 15.01.2026 задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 . На понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копію ордеру, виданого адвокатом Фесиком І.А. про надання правничої допомоги ОСОБА_2 ; копію договору про надання правничої допомоги від 27.08.2025 б/н; акт надання послуг від 19.01.2026 у загальній сумі 22750 грн. Вважає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх доцільність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. ВП ВС зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. При цьому ГУНП зазначає, що заявлений розмір гонорару у сумі 22750 грн є явно завищеним, стягнення якого у зазначеному розмірі призведе до збагачення сторони позивача, неспівмірний зі складністю цієї справи та не підтверджується належними доказами щодо перерахунку коштів.
30 січня 2026 року до Згурівського районного суду Київської області від представника відповідача Чернігівської обласної прокуратури – Дейнеки С.В. надійшло заперечення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 365/723/25, в яких представник просив у задоволенні заяви адвоката Фесика І.А. про стягнення понесених судових витрат відмовити в повному обсязі. Своє заперечення обґрунтовує тим, що правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений з адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Тобто, крім договору про надання правової допомоги, особа має подати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати. Суд має при вирішенні питання суми відшкодування виходити із критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином, вимога представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 22750 грн є завищеною та не підтверджена належними доказами, зокрема у матеріалах відсутні оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару (платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ), відсутні дані щодо обсягу витраченого адвокатом часу та перелік дій адвоката, які охоплюються такою вартістю.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Фесик І.А., представник відповідача Головного управління національної поліції в Чернігівській області не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі № 365/723/25 повідомлялися у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не направили. 
Суд, в силу ст. 223 ЦПК України, визнав можливим розглядати справу без участі зазначених учасників судового засідання, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні представник відповідача Чернігівської обласної прокуратури – прокурор Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області Худякова М.Ю. підтримала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення з підстав, зазначених у письмових запереченнях Чернігівської обласної прокуратури від 30.01.2026. 
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З матеріалі цивільної справи та матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат судом встановлено, що 15 січня 2026 року Згурівським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 365/723/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування завданої шкоди. Вказаним рішенням позов задоволено повністю, ухвалено стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шкоду в розмірі 12548 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 00 копійок. Суд не вирішував питання розподілу судових витрат в частині понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу в межах даного рішення суду, з огляду на те, що представник позивача у позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи, складає 15000,00 грн, та в ході судового розгляду справи по суті просив не вирішувати зазначені питання, оскільки після постановлення рішення він звернеться до суду із відповідною заявою в межах строку, передбаченого ЦПК України.
20 січня 2026 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі (а.с. 1 справа № 365/723/25, провадження № 2-др/365/2/26). До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача додано Договір про надання правничої допомоги від 27.08.2025 (а.с. 2 справа № 365/723/25, провадження № 2-др/365/2/26), акт наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 27.08.2025 від 19.01.2026 (а.с. 3 справа № 365/723/25, провадження № 2-др/365/2/26). Матеріали цивільної справи № 365/723/25, провадження № 2/365/55/26 містять ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Згурівському районному суді адвокатом Фесик І.А. від 29.08.2025 ( а.с 5). Як вбачається із акту наданих послуг загальна вартість наданих послуг на професійну правничу допомогу визначена у розмірі 22750,00 грн. 
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Доказами, які підтверджують заявлений розмір витрат, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що договором про надання правничої допомоги від 27.08.2025, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Фесик І.А., погоджено надання правничої допомоги ОСОБА_1 у справі про відшкодування шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, визначено права та обов`язки сторін, порядок оплати послуг виконавця. 
Так, у п. 2.1 даного договору визначені основні зобов`язання виконавця при наданні правничої допомоги. У розділі 5 даного договору визначено порядок оплати послуг виконавця, зокрема, зазначено, що оплата правничої допомоги адвоката, передбаченої п. 2.1 договору здійснюється замовником протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили. Встановлено основні параметри визначення вартості послуг адвоката, зокрема, вартість ознайомлення з матеріалами справи, надання усної консультації, складання заяв по справі становить 1500,00 грн за годину; представництво інтересів у суді першої інстанції становить 10000,00 грн.
Із наданого представником позивача адвокатом Фесик І.А. акту наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 19.01.2026 вбачається, що адвокатом на складання позовної заяви до Згурівського районного суду Київської області про відшкодування шкоди у зв`язку зі сплатою витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні витрачено 4 год (вартість послуги оцінено у 6000,00 грн), на оформлення та подання позовної заяви через електронний суд витрачено 30 хв (вартість послуги 750,00 грн), на ознайомлення з відзивами відповідачів, поданими заявами – 2 год (вартість – 3000,00 грн), на складання відповіді на відзив – 2 год (вартість – 3000,00 грн), представництво інтересів у Згурівському районному суді Київської області – вартість послуги становить 10000,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд приходить до висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22750,00 грн є неспівмірною, зокрема, із складністю справи та виконаними роботами. Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги.
Відповідно до положень статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Надаючи оцінку наведеному розрахунку в Акті від 19.01.2026, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, варто зазначити, що дана справа підпадає під категорію малозначної справи, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а отже витрачання 4 години на складання позовної заяви, 2 години на ознайомлення з відзивами відповідачів, 2 години на складання відповіді на відзив не є співмірними із складністю такої справи та виконаним адвокатом обсягом робіт. Так, відповідь на відзив на позовну заяву по своїй суті не містять змін у правовій позиції позивача, тобто склавши позовну заяву, адвокату при написанні відповіді на відзив не потрібно було вивчати додаткові джерела, законодавство, що регулює спір у справі та доводи, якими відповідачі обґрунтовували свої заперечення на позовну заяву. Крім того, суд звертає увагу на те, що адвокат Фесик І.А. є гарно обізнаним із предметом і підставами поданого позову, оскільки, як вбачається із матеріалів цивільної справи, він був захисником Волковського В.В. під час розгляду кримінального провадження за ч. 1, 2 ст. 263 КК України. Тривалість витраченого часу 2 години на ознайомлення адвокатом із відзивами відповідачів, поданими заявами також викликає сумнів у суду, оскільки відзив Чернігівської обласної прокуратури та відзив ГУНП в Чернігівській області містять майже однаковий виклад позицій та заперечень щодо пред`явленого позову, будь-яких доказів до відзивів відповідачами не надано. Щодо оформлення та подання позовної заяви через електронний кабінет (30 хв, вартість 750 грн), то на думку суду, такі дії не є процесуальною дією, що тягнуть за собою додаткові витрати, це по суті є технічне забезпечення розгляду позовної заяви в суді.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що сума витрат на правничу допомогу щодо підготування позовної заяви, що включає і її подачу до суду через електронний кабінет, ознайомлення з відзивом на позов, складання відповіді на відзив становить 6000,00 грн (витрачений адвокатом час на складання позовної заяви та її відправлення 2 год, ознайомлення з відзивами і складання відповіді на відзив – 2 год.).
Також суд звертає увагу на п. 5.5 договору про надання правничої допомоги від 27.08.2025, в якому вказано, що представництво інтересів замовника в суді першої інстанції по справі становить 10000,00 грн.
У частині першій статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. 
Участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.
Судом встановлено, що представник позивача адвокат Фесик І.А. у судових засіданнях по справі № 365/723/25 брав участь в режимі відеоконференцв`язку. В ході проведення судових засідань представником позивача ніяких клопотань не заявлялося, правову позицію щодо заявленого позову та її обґрунтування адвокатом оголошувалося із позовної заяви та відповіді на відзив. В середньому загальний час проведення судових засідань у справі становить до 3 годин. Суд вважає, що заявлена сума витрат на участь у судових засіданнях у розмірі 10000,00 грн є завищеною та неспівмірною. Враховуючи поведінку представника позивача під час розгляду справи, яка була спрямована на розгляд справи у розумні строки, кількість судових засідань, які були відкладені саме за клопотанням представника відповідача Чернігівської обласної прокуратури, така сума підлягає частковому зменшенню і становить 4000,00 грн.
За таких обставин, з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи кваліфікацію та досвід роботи представника позивача, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у акті від 19.01.2026, тому сума витрат на правничу допомогу підлягає частковому зменшенню.
На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд. 
Велика Палата у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат, який відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, не виключає обов`язку доведення належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу та їх розміру стороною, яка звернулась до суду із заявою про відшкодування таких витрат. 
Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10000,00 гривень.
Щодо посилання відповідачів у своїх запереченнях про відсутність у справі доказів, які підтверджують здійснення оплати гонорару (платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ), то суд враховує практику Верховного Суду викладену у постанові від 20.10.2021 у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21), в якій зазначено, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та наведеними висновками Верховного Суду.
Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: «115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin V. Ukraine), n. 97)».
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що визначальним у вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом справи. Факт надання адвокатом Фесик І.А. правової допомоги у зв`язку з розглядом справи доведений шляхом його безпосередньої активної участі у судових засіданнях, складання позовної заяви та відповіді на відзив. Таким чином, посилання відповідачів на відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують оплату гонорару адвоката, є безпідставними. 
Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
З огляду на це, суд вважає за необхідне заяву представника позивача – адвоката Фесика І.А. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених судових витрат задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 270, 273, 354, 355 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених судових витрат задовольнити частково та ухвалити додаткове рішення.
Стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. 
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідачі: 
Головне управління національної поліції в Чернігівській області, адреса: проспект Перемоги, 74 місто Чернігів Чернігівська область, 14000, ЄДРПОУ 40108651.
Чернігівська обласна прокуратура, адреса: вул. Князя Чорного, м. Чернігів Чернігівська область, 14000, ЄДРПОУ 02910114.

Головуючий суддя Л.М. Кучерява