РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/13276/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить суд:
визнати протиправним рішення відповідача від 10.06.2025 № 172450010059 про відмову в призначенні позивачу пільгової пенсії за віком у зв`язку із досягненням 55-річного віку як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;
зобов`язати відповідача призначити позивачу пільгову пенсію за віком у зв`язку із досягненням останнім 55-річного віку як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з моменту первісного звернення до органів Пенсійного фонду України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.
За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що в червні 2025 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За результатами розгляду заяви позивача, відповідач рішенням від 10.06.2025 № 172450010059 відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993. Такі дії пенсійного органу позивач вважає протиправними, оскільки факт його проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом необхідного періоду стверджується наявністю у нього посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідною довідкою органу місцевого самоврядування. З наведених мотивів, просить позов задовольнити в повному обсязі.
20.08.2025 через підсистему "Електронний Суд" суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії та доданих до неї документів встановлено, що позивач не набув права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Так, відповідач вказує, що згідно з наданими позивачем документами, період його постійного проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить 02 роки 05 місяців 02 дні. Враховуючи, що станом на 01.01.1993 позивач прожив (відпрацював) у відповідній зоні радіоактивного забруднення менше 4 років, то права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 5 років він не має. При цьому, до періодів проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю не зараховано період проходження військової служби з 01.12.1988 по 01.12.1990, оскільки неможливо визначити місце знаходження військової частини. Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.05.2002 по 31.05.2003, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах він діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою суду від 05.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.
Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (4 категорії), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 15.01.1993.
03.06.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
10.06.2025 відповідачем прийнято рішення № 172450010059, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У спірному рішенні відповідачем зазначені наступні мотиви його прийняття: страховий стаж особи становить 37 років 11 місяців 00 днів; вік заявника 55 років 24 дні. Підставою прийняття пенсійним органом такого рішення, як слідує з його змісту, слугувало те, що наданими позивачем документами підтверджено період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 протягом 02 років 05 місяців 02 днів. Також в рішенні вказано, що до періодів проживання в зоні ЧАЕС не зараховано період проходження військової служби з 01.12.1988 по 01.12.1990, оскільки неможливо визначити місце знаходження військової частини. Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.05.2002 по 31.05.2003, оскільки відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу. З огляду на вказане, в рішенні відповідач констатував відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993.
Позивач, не погоджуючись з рішенням про відмову в призначенні пенсії та вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Суд зауважує, що з огляду на предмет спору та зміст спірних правовідносин, ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Згідно з Преамбулою, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Водночас, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Згідно з частиною першою статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
При цьому, пункт 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII містить примітку, згідно з якою початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом чотирьох років до 01.01.1993.
Водночас, початкова величина зменшення пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 3 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому, максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII становить 5 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.
Тотожна правова позиція щодо умов визначення наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на максимальну величину без застосування початкової величини (передбаченої приміткою до пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII) висловлена Верховним Судом у постанові від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22 (адміністративне провадження № К/990/634/24).
Водночас, суд відхиляє як безпідставне та таке, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства, твердження позивача про наявність у нього права на зниження загального пенсійного віку на 5 років виключно у зв`язку з наявністю у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Розділу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням статті 55 Закону № 796-XII, для підтвердження права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку заявником надається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (особи, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, надають таке посвідчення за наявності) та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
На переконання суду, необхідність додаткового надання особою довідки про періоди проживання на території зони радіоактивного забруднення зумовлена наступним.
З аналізу змісту пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII слідує, що визначення загального показника (кількості років) зниження пенсійного віку залежить від двох обставин, а саме: 1) факту проживання (роботи) у відповідній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 (незалежно від часу проживання (роботи) в цей період); 2) загальної кількості повних років проживання (роботи) у відповідній зоні.
Наприклад, якщо до особи не застосовується початкова величина зниження пенсійного віку, то проживання особи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 протягом чотирьох років свідчить про набуття нею права на зниження пенсійного віку на 1 рік (4 роки / 3 роки = 1 рік).
Так, 15.01.1993 позивачу було видане посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно з яким позивач є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю. При цьому, бланк такого посвідчення містить застереження: "Затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18 червня 1991 р. № 44".
На момент отримання позивачем вказаного посвідчення порядок їх видачі був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок № 501). Також, пунктом 2 вказаної Постанови було дозволено використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень (без вкладишів до них) за зразками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 № 44 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до пункту 6 Порядку № 501 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.01.1993), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.
Відтак, враховуючи, що приписи пункту 6 Порядку передбачали видачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) коричневого кольору, серія В лише одній категорії осіб, то суд погоджується з доводами позивача в частині того, що наявність у нього посвідчення НОМЕР_1 від 15.01.1993 може підтверджувати обставину щодо його проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років.
Разом з тим, таке посвідчення не містить відомостей про проживання (роботу) позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю у період з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) по 31.07.1986, а також про часові межі та загальну кількість років проживання (роботи) позивача у такій зоні. В свою чергу, Порядок № 501 не визначає такі обставини як умови для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наявність у позивача лише посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.01.1993 не може підтверджувати набуття ним права як на застосування початкової величини зниження пенсійного віку (2 роки), так і максимальної (5 років).
Тому, на переконання суду, Порядок № 22-1 і встановлює, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Як вказував суд раніше, зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ здійснюється з урахуванням двох самостійних умов:
1) початкова величина зниження пенсійного віку 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період;
2) проживання щонайменше 4 роки станом на 01.01.1993 є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання, роботи.
Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 щонайменше 4 років.
Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 06.05.2025 № 507-08-31, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 29.07.1988 по 06.05.2025 (дата видачі довідки) проживав в місті Березне Рівненської області, яке до 01.01.2015 було включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС (4 зона). Підстава видачі довідки – будинкова книга ( АДРЕСА_1 ), паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
На сторінці 11 паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області від 03.07.1996, міститься відмітка про реєстрацію місця проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 з 29.07.1988.
У матеріалах справи також міститься копія будинкової книги будинку АДРЕСА_1 , у якій вказаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його місце прописки у цьому будинку: з 13.02.1974 по 03.12.1985 (дві відмітки, стовпець 11, 12) та з 05.07.1996 (одна відмітка, стовпець 11, 12).
Крім того, відповідно до довідки Закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Сарненський аграрно-технологічний професійний коледж" від 06.05.2025 № 103/03-11, ОСОБА_1 дійсно навчався в Сарненському професійно-технічному училищі № 21 за професією: "Електромонтер по обслуговуванню і ремонту електрообладнання в с-г виробництві; водій автомобіля категорії "С"" з 01.09.1985 по 16.07.1988 (наказ про зарахування № 31-к від 31.08.1985, відрахований у зв`язку з закінченням навчання наказ № 27-к від 16.07.1988). Присвоєно кваліфікацію: електромонтер 3-го розряду, диплом № 780490. 
При цьому, в довідці також повідомлено, що під час навчання позивач проживав в гуртожитку з 04.12.1985 по 16.07.1988. 
Селище Березне Рівненського (Березнівського) району Рівненської області та місто Сарни Сарненського району Рівненської області відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесені до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Суд зауважує, що за загальним правилом місце постійного проживання особи нерозривно пов`язане з місцем її постійного навчання або роботи.
При цьому, суд враховує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є приналежність особи до потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи) на території зони, що зазнала радіоактивного забруднення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 (адміністративне провадження № К/9901/45843/18) та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17 (адміністративне провадження № К/9901/22569/18, К/9901/22573/18).
Крім того, у постановах від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 (провадження № К/990/40765/23), від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22 (адміністративне провадження № К/990/11776/23), від 02.10.2024 у справі № 500/551/23 (адміністративне провадження № К/990/28639/23) Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості.
Аналізуючи надані для призначення пенсії документи, суд констатує, що документально підтверджений період проживання (роботи) позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить понад чотири роки, а саме:
з 26.04.1986 (день аварії на Чорнобильській АЕС) по 16.07.1988 (02 роки 02 місяці 21 день) - навчання у Сарненському професійно-технічному училищі № 21 (довідка від 06.05.2025 № 103/03-11);
з 29.07.1988 по 30.11.1988 (00 років 04 місяці 02 дні) – проживання в с-щі Березне Рівненської області (довідка від 06.05.2025 № 507-08-31);
з 02.12.1990 по 01.01.1993 (02 роки 00 місяців 31 день) - проживання в с-щі Березне Рівненської області (довідка від 06.05.2025 № 507-08-31).
З огляду на проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю в період з моменту аварії (26.04.1986) по 16.07.1988, то він має право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки.
Водночас, суд погоджується з доводами відповідача про незарахування до періоду проживання на забрудненій території періоду проходження військової служби в лавах радянської армії з 01.12.1988 по 01.12.1990, оскільки позивачем в ході судового розгляду не підтверджено проходження військової служби саме на забрудненій території.
Відтак, відповідний період військової служби не підлягає зарахуванню до часу постійного проживання на забрудненій території.
При цьому, загальний документально підтверджений період проживання (роботи) позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю до 01.01.2015 (у зв`язку з набранням чинності змін до Закон України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII зону посиленого радіоекологічного контролю з вказаної дати було виключено з переліку зон, що зазнали радіаційного забруднення) становить понад 26 років, а тому позивач також набув право на зниження пенсійного віку на максимальну величину - 5 років.
Одночасно суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 55 Закону 796-XII також є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Також, суд повторює, що згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
В силу вимог абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 позивач має право на зменшення на 5 років як пенсійного віку, так і страхового стажу.
Тобто, для призначення пенсії на пільгових умовах позивач повинен мати страховий стаж в розмірі 27 років, оскільки пенсійного віку – 55 років - позивач досягнув у 2025 році.
Згідно зі спірним рішенням про відмову у призначенні пенсії від 10.06.2025 № 172450010059, наданими документами підтверджено страховий стаж позивача на рівні 37 років 11 місяців 00 днів.
За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу від 10.06.2025 № 172450010059, прийняте відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню судом.
В ході розгляду справи суд встановив наявність документально підтверджених відомостей про проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом періоду, що дає право на зниження пенсійного віку на 5 років, а також наявність у нього понад 27 років стажу, тому суд дійшов висновку, що в даному випадку для забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача слід ухвалити судове рішення про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.06.2025 № 172450010059, а також зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на підставі статті 55 Закону 796-XII.
Крім того, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 10.05.2025, а не з 03.06.2025, як про це просить позивач, оскільки згідно пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Наведене вище зумовлює для суду необхідність у виході за межі позовних вимог на підставі частини другої статті 9 КАС України з метою ефективного та повного захисту (відновлення) порушених прав позивача.
Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини лише частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовну заяву слід задовольнити частково.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.06.2025 № 172450010059, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 10.05.2025 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області суму судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн, 60 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 08.04.2026. 
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, Львівська обл., 79016; код ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885).

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК