Справа № 761/30883/24
Провадження № 2/761/1163/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді -      Фролової І. В.,
секретаря судового засідання -   Коломійця А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права іпотекодержателя,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права іпотекодержателя.
У своїй позовній заяві просили суд: 
1) Визнати Акціонерне товариство «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору іпотеки, укладеного 18 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрованим в реєстрі за №793.
2) В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Універсал Банк» за кредитним договором № 047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року у розмірі - 195 241,23 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 64,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до договору іпотеки від 18.12.2007 року та належить на праві власності «КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД».
3) Стягнути з «КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД» на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 145 713, 69 грн.
Свої вимоги обґрунтували тим, що 18 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 047-2315/840-0586, відповідно до якого ВАТ «Універсал Банк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 185 000,00 дол. США.
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №047-2315/840-0586 від 18 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 18 грудня 2007 року, згідно з яким ОСОБА_1 передано в іпотеку ВАТ «Універсал Банк» квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2011 року у цивільній справі № 2-3101/11 з ОСОБА_1 стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором №047-2915/840-0586 у розмірі 1 503 244,58 грн.
31 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
13 квітня 2011 року між Компанією «Крестон Есоушитс ЛТД» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
01 квітня 2025 року на адресу суду надійшло пояснення третьої особи щодо позову, згідно з якими ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв?язку із тим, що позивачем пропущений строк позовної давності, а сума основного кредитного зобов?язання підлягає спростуванню.
Також ОСОБА_1 зазначає, що саме дії позивача, а не його власні були недобросовісними. Вважає, що не пов?язаний із ОСОБА_2 та КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД.
08 квітня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що відповідач звернувся до суду після закінчення строку позовної давності: для визнання права іпотекодержателя - через 9 року, для звернення стягнення - через 12 років.
Відповідач зазначає, що на момент укладення договору купівлі-продажу не знав і не міг знати про наявність іпотеки. Також вказує, що грошове зобов?язання у справі 2-3101/11 визначене в гривні.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.
Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити.
Третя особа проти задоволення позовних вимог заперечував.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. 
За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Універсал Банк" було перейменовано в Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк". 31 жовтня 2018 року рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" було перейменовано в Акціонерне товариство "Універсал Банк", що підтверджується статутом.
18 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 047-2315/840-0586, відповідно до якого ВАТ «Універсал Банк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 185 000,00 дол. США (сто вісімдесят п?ять тисяч дол. США 00 центів), а ОСОБА_1 прийняв вказану суму кредитних коштів та зобов?язався належним чином використовували і повернути Банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в даному договорі.
З липня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах.
24 січня 2006 року ОСОБА_1 придбав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., реєстровий №1082.
Відповідно до тексту договору купівлі-продажу вказаної квартири від 24 січня 2007 року покупець ОСОБА_1 стверджував, що на момент придбання квартири фактичних шлюбних відносин ні з ким не підтримував. 
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №047-2315/840-0586 від 18 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 18 грудня 2007 року, реєстровий номер №7939, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І.
Так, згідно з договором іпотеки від 18 грудня 2007 року ОСОБА_1 передано в іпотеку ВАТ «Універсал Банк» нерухоме майно, а саме: квартиру, що має три житлових кімнати; загальною площею 64, 80 кв.м., житловою площею 39, 00 кв.м.; що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві власності.
У зв?язку із порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору №047-2315/840-0586 щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, Банк звернувся до суду з позовною заявою з вимогою про стягнення боргу.
Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 03 листопада 2011 року у справі № 2-3101/11 взяті на себе зобов?язання ОСОБА_1 не виконав, внаслідок чого станом на 29 липня 2009 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором №047-2315/840-0586 у розмірі 195 241,23 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 1 501 424,58 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2011 року у цивільній справі № 2-3101/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором №047-2915/840-0586 у розмірі 1 503 244,58 грн.
30 квітня 2010 року рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від у справі №2-1877-1/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року (справа №2-13403/10), за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ПАТ «Універсал Банк» про визнання права власності та визнання недійсним договору іпотеки позовні вимоги були задоволені частково, а саме: визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спірної квартири. Передано у власність ОСОБА_3 ноутбук «Samsung R25», вартістю 6 250 грн. Передано у власність ОСОБА_1 телевізор «TV 32 Samsung LE-32R71WX», вартістю 7 969 грн. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 18 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 У задоволенні решти вимог відмовлено.
Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2012 року по справі №6-42239св11 касаційна скарга ПАТ «Універсал Банк» була задоволена. Рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2010 року скасовані та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ПАТ «Універсал Банк» про визнання права власності та визнання недійсним договору іпотеки.
У забезпеченні виконання кредитного зобов?язання за договором № 047-2315/840-0586 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 18 грудня 2007 року укладено оспорюваний договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. за реєстровим №7938, згідно з умовами якого предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2007 року.
31 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
13 квітня 2011 року між Компанією «Крестон Есоушитс ЛТД» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року у справі №761/11950/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Компанії «КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД», треті особи: ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення у зв`язку із спливом строків позовної давності.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2023 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року у справі №761/11950/20 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 05 січня 2024 року у справі №761/11950/20 рішення Шевченківського районного суду від 15 листопада 2022 та постанова Київського апеляційного суду від 17 липня 2023 року були змінені в мотивувальній частині.  
Верховний Суд, всановивши, що квартира, розташована за адресою:  АДРЕСА_4 , була предметом іпотеки на підставі іпотечного договору від 18 грудня 2007 року, реєстровий номер №7939, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 за відсутності у державних реєстрах запису про обтяження її іпотекою. У подальшому 31 жовтня 2010 року вказана квартира відчужена ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Крім того 13 квітня 2011 року вказана квартира була продана ОСОБА_2 компанії «Крестон Есоушитс ЛТД» за відсутності у державних реєстрах запису про обтяження її іпотекою. Про зазначені обставини також вказує банк у касаційній скарзі;
незважаючи на відсутність у Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження квартири, розташованої за адресою:  АДРЕСА_4 , іпотекою, АТ «Універсал Банк» пред`явило до набувача нерухомого майна позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому позовної вимоги про визнання права іпотеки не заявляло. Тому в задоволенні позову банком належало відмовити саме у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту.
За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову, проте помилилися щодо мотивів такої відмови. Тому оскаржені рішення належить змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.».
Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2011 року у цивільній справі № 2-3101/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором №047-2915/840-0586 у розмірі 195 241, 23 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 1 503 244,58 грн.
У постанові Верховного Суду 16 листопада 2022 року у справі N? 301/2052/18 суд дійшов висновку про те, що, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписи чинного законодавства, не забороняють вираження у договорі грошового зобов?язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов?язання в іноземній валюті, Якщо у зобов?язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України.
Як укладення, так і виконання договірних зобов?язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов?язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику. 
Згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Судом встановлено, що на забезпечення виконання Кредитного договору № 047-2315/840-0586 від 18 грудня 2007 року між Акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір. 
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про іпотеку" іпотека є обтяженням речових прав.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначав, що відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав №207327888 від 22 квітня 2020 року відсутній запис про іпотеку.
Однак, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №152077700 від 08 січня 2019 року стосовно квартири АДРЕСА_3 наявне обтяження №6256284, яке зареєстроване 18 грудня 2007 року приватним нотаріусом Башлай Д.І.
Суд зазначає, що станом на момент розгляду справи іпотечний договір від 18 грудня 2007 року є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.
Подібні висновки також викладено в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року у справі №726/2166/19, з якої вбачається, що тимчасове виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення, яке було у подальшому скасовано, не впливає на чинність первісної іпотеки. Скасування судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не впливає на дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі. Водночас, за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі N?922/3537/17 (провадження N? 12-127г19), пункт 7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі N?922/2416/17 (провадження N?12-44гc20)).
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Згідно зі ст. 10 Закону України "Про іпотеку" якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб.
Іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.
Іпотекодержатель має право у будь-який час протягом строку дії іпотечного договору за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. Іпотекодавець зобов`язаний не перешкоджати реалізації цього права іпотекодержателем, надавати йому всі документи, необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки. Проведення іпотекодержателем зазначеної перевірки не повинно призупиняти користування предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення або іншим чином порушувати права іпотекодавця чи іншої особи, в тимчасовому користуванні якої знаходиться предмет іпотеки. 
Вказане передбачено п.2.4. договору іпотеки від 18 грудня 2007 року.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Оскільки основне зобов`язання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором № 047-2315/840-0586 у розмірі 195 241,23 дол. США ОСОБА_1 не виконано, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, у Акціонерного товариства "Універсал Банк" як іпотекодержателя виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки.
Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
24 грудня 2014 року постановою Кабінету Міністрів України №722 затверджений порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Порядок). Відповідно до Закону України N? 1701 від 14 жовтня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення кінцевих вигодонабувачів юридичних осіб та публічних діячів», 1 січня 2015 року для всіх фізичних та юридичних осіб та став відкритий доступ до інформації про зареєстровані права на нерухомість, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
В 2016 році Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся з позовною заявою до компанії КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД, третя особа: ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 грудня 2016 року у справі №910/23019/16 позовну заяву було повернуто Позивачу.
21 лютого 2018р року АТ «Універсал банк» звернувся з позовною заявою до компанії КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД, третя особа: ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14 березня 2018 року у справі N? 910/2181/18 відкрито провадження у справі звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25 лютого 2020 року закрито провадження у зв`язку з тим, що справа підлягає до розгляду в судах загальної юрисдикції.
Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Відповідно до ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців.   
Так, 24 квітня 2020 року АТ «Універсал банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до компанії КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД, третя особа: ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. про звернення стягнення на предмет іпотеки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N?523/10225/15-ц (провадження N? 14-159цс19), зазначено, що у випадку пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як і у випадку пред?явлення кредитором позову до боржника про стягнення кредитної заборгованості, кредитор заявляє про порушення боржником права кредитора на належне виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим кредитор просить суд захистити це право. А тому звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки або з позовом про стягнення грошового боргу спрямовані на захист права кредитора на належне виконання боржником основного зобов`язання за кредитним договором. 
За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб?ективного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов' язання як у судовому, так і в позасудовому порядку. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред?явлення позову неможливим або утрудненим. Очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо.
Однак, ухвалою Господарського суду м. Києва від 25 лютого 2020 року по справі N?910/2181/18 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки було закрито провадження по справі N?910/2181/18, тобто позовна заява ПАТ «Універсал Банк» по справі N?910/2181/18 без розгляду залишена не була.
Закриття провадження не є процесуальною дією, тотожною поверненню позовної заяви чи відмові в її прийнятті, які не переривають позовної давності.
Предмет іпотеки з 2011 року і на теперішній час належить компанії «КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД» на підставі договору купівлі-продажу N? 1228, від 13 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. АТ «Універсал Банк». Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про згоду АТ «Універсал Банк на відчуження предмету іпотеки.
Згідно із частиною п?ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов?язання і є дійсною до припинення основного зобов?язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. 
Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для припинення іпотеки, продаж предмету іпотеки не є підставою для припинення іпотеки. 
Таким чином оскільки дія договору про іпотеку не припинилась на дату продажу предмету іпотеки щодо якої Банк не надавав згоду, коштів від реалізації не отримував, то АТ «Універсал Банк» має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до зазначених вище норм Закону України «Про іпотеку».
Щодо чинності іпотеки при зміні власника майна.
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №047-2315/840-0586 від 18 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 18 грудня 2007 року, реєстровий номер №7939, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І.
31 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
13 квітня 2011 року між Компанією «Крестон Есоушитс ЛТД» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.
Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи власником квартири АДРЕСА_3 є КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, однак перехід права власності від ОСОБА_1 до третіх осіб не припинив дію іпотечного обтяження.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.
Згідно зі статтею 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Перехід права власності на квартиру АДРЕСА_3 до відповідача ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 31 жовтня 2010 року, а згодом до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 2011 року не припинив дію іпотеки як обтяження вказаного нерухомого майна, а спричинив зміну суб`єктного складу іпотекодавців.
Оскільки обтяження у вигляді іпотеки було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав від 08 січня 2019 року стосовно квартири АДРЕСА_3 за №6256284, яке зареєстроване 18 грудня 2007 року приватним нотаріусом Башлай Д.І., КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД набуло статусу іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу вказаної квартири від 13 квітня 2011 року, а тому несе ризик звернення стягнення на майно у разі невиконання ОСОБА_1 основного зобов`язання.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині 1 статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною 1 статті 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства.
Слід зважати, що рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. При цьому слід зважати, що рівність учасників процесу встановлюються не обмежено в конкретному судовому процесі, а стосовно всіх суб`єктів, які звернулися до суду за захистом своїх прав. Рівність має забезпечуватися навіть в окремих непов`язаних судових провадженнях.
Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при дослідженні доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.
Рішенням у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії», заява №12952/87 від 23.05.1993 року).
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №18390/91 від 09 грудня 1994 року).
Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», заява №37801/97 від 01 липня 2003 року).
Суд дійшов висновку, що вимога про визнання Акціонерного товариства "Універсал Банк" іпотекодержателем квартири є обґрунтованою, оскільки іпотека за договором від 18 грудня 2007 року є чинною, зареєстрованою у встановленому законом порядку та не припинялася. 
Оскільки Акціонерне товариство "Універсал Банк" є правонаступником 
ВАТ "Універсал Банк" за кредитним договором № 047-2915/840-0586, воно є іпотекодержателем щодо квартири АДРЕСА_3 , яка належить КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД на праві власності.
Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_3 , оскільки встановлено факт невиконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань перед Акціонерним товариством "Універсал Банк" у розмірі 195 241, 23 дол. США, що є підставою для задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна. 
КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД як власник вказаного об?єкту нерухомості набуло статусу іпотекодавця і несе його обов`язки за іпотечним договором. Відтак, наявність непогашеної заборгованості основного боржника та чинність іпотечного обтяження є підставою для звернення стягнення на нерухоме майно.
Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 145 713, 69 грн.
На підставі ст. 24, 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 11, 15, 16, 204, 388, 509, 598 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 55, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права іпотекодержателя - задовольнити у повному обсязі.
Визнати Акціонерне товариство «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору іпотеки, укладеного 18 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та зареєстрованим в реєстрі за №793.
В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Універсал Банк» за кредитним договором № 047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року у розмірі - 195 241,23 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 64,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до договору іпотеки від 18.12.2007 року та належить на праві власності «КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД».
Стягнути з «КРЕСТОН ЕСОУШИТС ЛТД» на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 145 713, 69 грн.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників справи:
Акціонерне товариство «Універсал Банк», адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, код ЄДРПОУ 21133352.
КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, адреса місця знаходження - Британські Вергінські острови, п/с 3099, 90, Мейн стріт, Роуд Таун, Тортола БВО.
ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлений 19 березня 2026 року.

Суддя: