ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 р. 	Справа № 520/14031/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В.) у справі №520/14031/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Донецькій області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області від 23.05.2025 № 903 “Про порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області рядовим поліції ОСОБА_2 та його покарання”;
- скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області від 29.05.2025 № 269 о/с "Про звільнення рядового поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на роботі в ГУНП в Донецькій області на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області з 29.05.2025 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 року задоволено позов. 
ГУНП в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просило суд скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити позову в задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на безпідставне застосування судом до спірних правовідносин норм трудового законодавства.
Зазначає, що приписами ст.60 Закону №580-VІІІ (в редакції, що діє з 01.05.2022), встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Посилається, що зміни в спеціальному законодавстві з питань , які виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість застосування приписів загального законодавства у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства, яким унормовано проходження служби в поліції, правовідносин, щодо яких виник спір, проте оскаржуваному судовому рішенні застосовано законодавство, яке не підлягало застосуванню (а саме норми загального трудового законодавства). 
Зазначає, що оспорювані накази відповідача видано у порядку та спосіб, що передбачені Законом України “Про Національну поліцію”, у межах компетенції, наданої керівникам органів поліції.
Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню відповідно до вимог ст.317 КАС України.
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив службу в Національній поліції України на посаді офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.
На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 04.03.2022 №30 солдата запасу ОСОБА_1 призвано на військову службу (а.с.10). 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023 у справі №520/10049/23 визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Донецькій області від 27.04.2023 № 176 о/с, яким позивача, з 27.04.2023 звільнено зі служби за п.8 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій). Поновлено позивача на роботі в ГУНП в Донецькій області на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області з 29.05.2025 року.
Наказами ГУНП в Донецькій області від 27.10.2023 №456 о/с та від 17.11.2023 № 491 о/с, відповідно до ч.3 ст.119 КЗПП позивач був увільнений від виконання функціональних обов`язків у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації, із збереженням місця роботи та посади, з 21.04.2023 до 16.11.2023 та з 16.11.2023 до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про його демобілізацію.
25.02.2025 до ГУНП в Донецькій області направлено доповідну записку начальника Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 25.02.2025 (вх.№2473/201/01-2025) з пропозицією щодо скасування наказу ГУНП від 17.11.2023 №491 о/с, в частині увільнення від виконання функціональних обов`язків у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації позивача, із збереженням місця роботи та посади, з 16.11.2023 до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про його демобілізацію, з подальшим інформуванням останнього про необхідність прибуття до Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області для виконання службових обов`язків за займаною посадою.
Наказом ГУНП в Донецькій області від 14.03.2025 №130 о/с скасовано п.8 наказу ГУНП в Донецькій області від 17.11.2023 №491 о/с, в частині увільнення від виконання функціональних обов`язків рядового поліції позивача, про що останнього повідомлено листом Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 14.03.2025 за вих.№3352/201/01-2025.
Також, цим же листом позивача повідомлено про необхідність прибути до управління не пізніше 17.03.2025 та приступити до виконання службових обов`язків поліцейського за займаною посадою. 
Позивачем, у відповідь на зазначений лист, подано рапорт від 16.03.2025 про неможливість прибути на вимогу керівництва Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області у зв`язку з проходженням військової служби. 
Також повідомлено про направлення регулярних довідок про проходження військової служби, зокрема, №267 від 22.01.2025.
За фактом не прибуття позивача до управління поліції складено акти від 14.03.2025, від 17.03.2025, від 18.03.2025, від 19.03.2025 про відсутність рядового позивача на службі без поважних причин. 
20.03.2025 до ГУНП в Донецькій області надійшла доповідна записка (від 20.03.2025 вих.№3576/201/01-2025) від начальника Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області щодо можливого порушення службової дисципліни позивачем.
Наказом начальника ГУНП в Донецькій області від 28.04.2025 №758 призначено службове розслідування з метою з`ясування всіх обставин можливих дисциплінарних проступків позивачем. 
Відповідачем 29.04.2025 здійснено телефонний дзвінок позивачу, який під час телефонної розмови повідомив, що він перебуває на військовій службі та прибути для надання пояснень не може, про що свідчить акт про здійснення телефонного дзвінку від 29.04.2025.
Крім того, 29.04.2025 за допомогою Інтернет-месенджеру "WhatsАрр" надіслано повідомлення (виклик) щодо необхідності прибуття до приміщення службового кабінету відділу кадрового забезпечення №218 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, для надання пояснень 05.05.2025 об 11:00, яке надіслано на електронну пошту, а також рекомендованим листом за місцем мешкання позивача (а.с.69).
29.04.2025 позивач направив до Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лист , в якому повідомив про неможливість прибуття для надання пояснень, оскільки проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 в іншому регіоні України, та вбачає неможливим проведення службового розслідування до прийняття рішення начальником ГУНП в Донецькій області щодо внесення недостовірних даних до доповідної записки начальника Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (а.с.75).
01.05.2025 відповідачем направлено лист до командира Військової частини НОМЕР_1 , з проханням забезпечити присутність позивача для надання пояснень 05.05.2025 об 11:00 (а.с.99).
Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області складено акт про неприбуття позивача за викликом для надання пояснень від 05.05.2025 (а.с.76) та про відмову позивача надати пояснення (а.с.77). 
07.05.2025 командир Військової частини НОМЕР_1 направив лист до Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області , в якому зазначив, що позивач відповідно до наказу начальника генерального штабу Збройних сил України від 05.03.2025 №213 призначений на посаду старшого офіцера відділу протидії диверсійним проявам та терористичним актам Військової частини НОМЕР_1 , при цьому щодобово залучається до виконання завдань відповідно до бойових розпоряджень ОСУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (а.с.100,102).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією складено висновок від 12.05.2025, за змістом якого за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п.1.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме у тривалій відсутності на службі без поважних причин щодо позивача запропоновано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області від 23.05.2025 №903 за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п.1.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме у тривалій відсутності на службі без поважних причин, щодо позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На підставі вищевказаного наказу, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказом відповідача від 29.05.2025 №269 по особовому складу, позивача звільнено зі служби в поліції згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII.
Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з позовом про скасування вищевказаних наказів відповідача від 23.05.2025 №903, від 29.05.2025 №269 о/с.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оспорюваних наказів, а відтак наявності правових підстав для їх скасування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі по тексту - Закон №580-VIII).
Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Положення п.п.1 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. 
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною першою ст.48 Закону №580-VIII передбачено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону №580-VIII (в редакції до внесення змін Законом № 2123-IX від 15.03.2022) проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Судом встановлено, що позивач проходив службу в Національній поліції України на посаді офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. 
З 04.03.2022 по цей час позивач призваний та перебуває на військовій службі на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 04.03.2022 №30.
Позивач увільнений від виконання функціональних обов`язків у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації, із збереженням місця роботи та посади, з 21.04.2023 до 16.11.2023 та з 16.11.2023 до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про його демобілізацію, згідно наказів ГУНП в Донецькій області від 27.10.2023 №456 о/с та від 17.11.2023 № 491 о/с, відповідно до ч.3 ст.119 КЗПП .
Наказом ГУНП в Донецькій області від 14.03.2025 №130 о/с скасовано з 14.03.2025 пункт 8 наказу ГУНП в Донецькій області від 17.11.2023 №491 о/с, в частині увільнення від виконання функціональних обов`язків позивача. 
На підставі висновку службового розслідування, за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні вимог п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", а саме у тривалій, починаючи з 17.03.2025 відсутності на службі без поважних причин на місці дислокації Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області , відносно позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII. 
Надаючи правову оцінку оспорюваним наказам відповідача, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє станом на час розгляду даної справи. 
Згідно ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення Національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст.1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 року №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Положеннями ст.2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Частиною другою ст.39 Закону №2232-XII передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту".
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини. 
Оскільки нормами Закону №580-VIIІ та іншого спеціального законодавства щодо проходження служби поліцейськими не врегульовано порядок збереження робочого місця за поліцейським, що призваний на військову службу під час мобілізації, в даному випадку застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми трудового законодавства.
Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.10.2019 року у справі №825/598/17 та від 16.07.2020 року у справі №400/2884/18.
Положеннями ч.3 ст.119 КЗпП України передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відтак, з моменту призову (прийняття) на військову службу за громадянами України, які були призвані (прийняті) на військову службу під час мобілізації на строк до її закінчення зберігаються місце роботи та посада на підприємстві, установі, організації, незалежно від підпорядкування та форми власності, у яких вони працювали на час призову.
Крім того, зазначені гарантії, спрямовані на забезпечення права громадян на працю, які повинні виконати свій конституційний обов`язок захисту Батьківщини.
Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 14.03.2025 у справі № 280/7366/23, від 17.04.2025 року у справі №440/4057/23.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм трудового законодавства , та не застосування ст.60 Закону №580-VІІІ (в редакції Закону, що діє з 01.05.2022), колегія суддів вважає безпідставними.
Так, ст.60 Закону №580-VІІІ (в редакції Закону, що діє з 01.05.2022) встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Колегія суддів зазначає, що правовідносини з проходженням служби позивачем в Національній поліції України розпочалися з 07.11.2015, під час дії ст.60 Закону №580-VІІІ (до внесення змін до неї Законом України №2123-IX від 15.03.2022), яка передбачала те, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Поновлення позивача на службі в поліції на виконання судового рішення 29.05.25 не змінили періоду проходження позивачем служби.
Крім того, спеціальним законодавством, а саме Законом №580-VІІІ та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції не визначено порядок збереження робочого місця за поліцейським, що призваний на військову службу під час мобілізації,
Відтак, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми трудового законодавства (КЗпП України).
Враховуючи наведене, оскільки позивач , в спірний період перебуває на військовій службі, останній, з урахуванням вимог ч.3 ст.119 КЗпП України, має право на збереження на період проходження такої служби місця роботи та посади в ГУНП в Донецькій області.
Судом встановлено, що позивач в спірний період проходить військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера у відділі протидії диверсійним проявам та терористичним актам Військової частини НОМЕР_1 ОСУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (а.с.100,102).
Про проходження військової служби та об`єктивну неможливість прибути на службу до територіального управління Національної поліції, позивач повідомляв відповідача, шляхом подання останньому відповідних листів, довідок та рапортів. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що командир Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач перебуває на військовій службі, повідомляв відповідача про те, що останній щодобово залучається до виконання завдань відповідно до бойових розпоряджень ОСУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” (а.с.100)
Зазначені обставини свідчить про обізнаність відповідача про причини відсутності позивача на службі в поліції. 
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обставини відсутності позивача на службі в поліції є поважними, оскільки зумовлені виконанням останнім конституційного обов`язку, визначеного ст.65 Конституції України. Відсутність позивача на службі в поліції через проходження ним військової служби виключає можливість кваліфікації таких дій як відсутність на службі без поважних причин.
Таким чином, відповідачем не доведено належними доказами порушення позивачем службової дисципліни, що виразилося у тривалій відсутності на службі без поважних причин.
Дисциплінарним проступком у силу положень ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч.2 ст.13Дисциплінарного статуту Національної поліції України). 
Колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутні обов`язкові елементи складу дисциплінарного проступку - протиправність та вина, чого не було враховано відповідачем при прийнятті оспорюваних наказів. 
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено (доказано) правомірність власних рішень (оспорюваних наказів), які є предметом спірних правовідносин. 
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що оспорювані накази відповідача видано у межах компетенції, наданої керівникам органів поліції, в порядку та спосіб, що передбачені Законом №580-VIII, є необґрунтованими.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про скасування наказів начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 23.05.2025 №903 “Про порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області рядовим поліції ОСОБА_1 та його покарання”, а також від 29.05.2025 №269 о/с про звільнення рядового поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області зі служби в поліції. 
Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Враховуючи те, що оспорювані накази є протиправними, а відтак підлягають скасуванню, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про поновлення позивача на роботі в ГУНП в Донецькій області на посаді дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позову.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 у справі №520/14031/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова