07.04.26
33/812/146/26
Справа №487/3814/25
Провадження № 33/812/146/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
07 квітня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Коломієць В.В., 
із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,
за участю: захисника - адвоката Ванжули Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
У С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 травня 2025 року серії ЕПР1 №319664 04 травня 2025 року о 04:10 год. в м. Миколаєві по вул. Генерала Олекси Алмазова, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volksvagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що матеріали справи не містять жодних відомостей про причину зупинки його транспортного засобу відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а наслідком незаконної зупинки є визнання всіх наступних процесуальних дій такими, що вчинені поза межами правового поля. Відтак вважає, що складений протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та інші матеріали є недопустимими доказами. Також зауважує, що відеозапис з боді-камери фіксує його поруч з автомобілем, який стоїть нерухомо, жодного моменту руху транспортного засобу на відеозаписі немає, водночас суд фактично підмінив поняття «керування» його особистими поясненнями, що були отримані в умовах правового тиску та є неприпустимим доказом доведення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить твердження про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів, однак жодна з цих ознак не підтверджена об`єктивними доказами. Зокрема на відеозаписі не зафіксовано видимих ознак порушення координації рухів чи мовлення під час спілкування з поліцейськими. До того ж в порушення п 6 розділу Х Інструкції № 1395 свідки залучені не були. Відеозаписом або іншими доказами не зафіксовано відсторонення ОСОБА_1 від керування, отже порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП та п. 1 розділу Х Інструкції № 1395. У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутній підпис уповноваженої особи, яка його складала, відсутні відомості про здійснення відеофіксації під час проведення огляду, відомості про залучення свідків, докази вручення примірника акту або його відмови від отримання, що є порушенням п. 19 розділу ІІ Інструкції № 1395. Стверджує, що його захиснику не було надано реальної можливості своєчасно ознайомитися з відеозаписом з боді-камери, чим порушено принцип змагальності сторін. До матеріалів справи не долучено технічне свідоцтво на пристрій відеозйомки (боді-камеру), що унеможливлює підтвердження його відповідності переліку дозволених технічних засобів фіксації відповідно до вимог ст. 251 КУпАП. На відеозаписі не зафіксовано роз`яснення йому його прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, відсутній і запис у протоколі у відповідній графі про ознайомлення з правами, або про відмову від підписання. Графа 11 протоколу про адміністративне правопорушення є порожньою, жодних матеріалів до протоколу не долучено, що є порушенням п. 9, п. 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. До того ж, він є військовослужбовцем, про що достеменно було відомо працівникам поліції, але разом з тим матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками поліції військової служби правопорядку у Збройних Силах відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП. Також звертає увагу, що на момент розгляду справи судом першої інстанції він перебував на стаціонарному лікуванні після отриманих поранень під час виконання бойових завдань з захисту України, однак суд першої інстанції не врахував це, як обставину, що пом`якшує відповідальність, крім того розглянув справу в порядку ч. 2 ст. 268 КУпАП без перевірки того чи є неявка в судове засідання вимушеною з поважних причин, пов`язаних із захистом Батьківщини.
В судовому засіданні захисник Ванжула Я.В. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п.п."а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частин 1-2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі підтверджена.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 травня 2025 року серії ЕПР1 №319664 04 травня 2025 року о 04:10 год. в м. Миколаєві по вул. Генерала Олекси Алмазова, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volksvagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт відмови  ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі зафіксований проведеною працівниками поліції відеозйомкою.
Так, відеозйомкою, проведеною на нагрудну боді-камеру, підтверджується, що працівник поліції пропонував  ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, від чого той відмовився (відео 04:12:57-04:13:11).
Таким чином дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови  ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення  ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Посилання апеляційної скарги на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не підтверджує керування ОСОБА_1 автомобілем 04 травня 2025 року, хоча це є обов`язковим елементом складу правопорушення за ст. 130 КУпАП, суд оцінює критично, як такі, що мають на меті ухилення від адміністративної відповідальності.
Так, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №319664 від 04 травня 2025 року долучено диск з відеозаписом подій 04 травня 2025 року.
На початку відеозапису зафіксовано, що водій ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля марки Volksvagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , особу якого було згодом встановлено працівниками поліції за посвідченням водія, поряд з ним на пасажирському місці знаходиться ще одна особа, на питання поліцейського про те, куди вони їдуть, ОСОБА_1 відповів: «Проспект Центральний». Працівник поліції після встановлення ознак сп`яніння пропонує водію ОСОБА_1 проти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі від чого ОСОБА_1 відмовляється. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що відеофіксація керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у сукупності.
Що стосується посилань апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу  ОСОБА_1 , то такі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
До того ж на відео не зафіксовано, що ОСОБА_1 вказував на незаконність зупинки, матеріали справи також не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо незаконності зупинки і на таке апелянт не посилався.
Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що причину зупинки не зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вимогами ст. 256 КУпАП таке не передбачено. 
Не можна вважати обґрунтованим і посилання захисника на відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Факт виявлення у ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушення координації рухів - підтверджується відображенням цих ознак у протоколі про адміністративне правопорушення та з відеозапису, на якому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що він має ознаки сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота (відео 04:11:43-04:11:48).
Безпідставними є також доводи апелянта про незалучення свідків під час фіксації відмови пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до пункту 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Враховуючи, що фіксація відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння проводилася з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків була не обов`язкова.
Посилання захисника те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді, оскільки таке не впливає на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить підпису уповноваженої особи, яка його складала, відомостей про здійснення відеофіксації, залучення свідків та доказів вручення примірника акту або його відмови від отримання.
Так розділом IІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 передбачено, що акт огляду складається поліцейським за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів проведеного поліцейським. Враховуючи, що ОСОБА_1 не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за участю свідків на місці зупинки транспортного засобу, у працівника поліції не було підстав зазначати свідків у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та вручати копію такого акту огляду. 
Не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом посилання ОСОБА_1 на те, що суд не надав захиснику можливості своєчасно ознайомитися з відеозаписом з боді-камери, чим порушено принцип змагальності сторін, оскільки таке спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що захисник ОСОБА_1 ознайомився з відеоматеріалами, після чого надав суду першої інстанції додаткові пояснення.
Доводи ОСОБА_1 , що до матеріалів справи не долучено технічне свідоцтво на пристрій відеозйомки (боді-камеру), не заслуговують на увагу, оскільки такі вимоги нормами КУпАП не передбачено. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, містять відеофайли, які є цілісними та безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Посилання ОСОБА_1 на те, шо в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі не зазначено, що до нього долучено будь-які докази суд до уваги не приймає, оскільки на переконання апеляційного суду такий недолік не вказує на недопустимість долучених доказів, а саме: вищевказаного відеозапису та не свідчить про недійсність протоколу. 
Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги на недотримання працівниками поліції вимог закону щодо роз`яснення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, за ч. 3 ст. 256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, про що у ньому зроблено запис і таке підтверджується відеозаписом. Відсутність підпису у протоколі у зв`язку з відмовою від підпису не свідчить про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювалися права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, апеляційний суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. 
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (тобто посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що військовослужбовець у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин.
Як вбачається з матеріалів провадження водій 04 травня 2025 року ОСОБА_1 керував автомобілем Volksvagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , та о 04:10 год. був зупинений працівниками поліції в м. Миколаєві по вул. Генерала Олекси Алмазова Тобто, подія відбулась поза межами військової частини. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 на момент зупинки виконував службове завдання. Отже у даній ситуації положення статті 266-1 КУпАП не застосовуються. 
Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.
За змістом ст. 15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Таким чином, у даному випадку під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні були запрошувати.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 , що суд не врахував обставину отримання ним поранення під час виконання бойових завдань з захисту України як на можливість пом`якшення відповідальності.
Так водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Судом першої інстанції накладено стягнення в межах санкції, установленої ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.В. Коломієць