Справа № 445/1977/25
Провадження № 1-кп/445/172/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 

з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області обвинувальний акт від 05.08.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025141450000081 від 03.04.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мазів, Золочівського району, Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , утриманців не має, неодруженого, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України,-
в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Починаючи із точно не встановленого часу і до 03 квітня 2025 року, ОСОБА_4 , за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зберігав чотири вибухових пристрої, один з яких 03 квітня 2025 року, близько 17 год. 00 хв., після поховання сина, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використав ймовірно для невдалої спроби самогубства, без передбаченого законом дозволу. 
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив зберігання та носіння вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 263 КК України. 
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю та надав показання, що перебуваючи у лісопосадці, неподалік власного місця проживання, знайшов чотири вибухових пристрої, які приніс до свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де такі в подальшому зберігав. 03 квітня 2025 року, після поховання сина, він взяв один із боєприпасів, який вибухнув. Спробу самогубства не підтвердив, однак причину вибуху пояснити не зміг. Внаслідок вибуху йому відірвало руку. Про вчинене шкодує, щиро розкаюється, свої дії мотивує складними життєвими обставинами. Категорично заперечує факт самостійного виготовлення вибухових пристроїв, необхідних знань, навиків чи матеріалів не має, стверджує, що вибухові пристрої він знайшов, а не виготовляв. 
Внаслідок отриманої вибухової травми спілкування із ОСОБА_4 є значно утрудненим, через його часткову глухоту. 
Окрім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, що викладені вище, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:
показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні надала показання, що казала, що є донькою ОСОБА_4 , останні 7 років на території України не проживає. 02 квітня 2025 року вона повернулась до України на похорон брата, який вважався зниклим безвісти з 01.04.2024 року. 02 квітня 2025 року вона та батько були на похороні брата, похорон тривав довго, після чого вони повернулись додому, вона пішла відпочивати. На другий день, 03.04.2025 року, поїхала на цвинтар, повернулась додому близько 15:00 год, вирішувала питання щодо встановлення памятника. Почула вибух, вона злякалась, на кухню забіг її батько, був в крові, вона побачила, що батько без руки. Вона почала кричати, прибіли сусіди, викликали швидку, згодом приїхали працівники поліції. Що саме трапилось вона спочатку не розуміла, вибухового пристрою не бачила. Вже після приізду працівників та проведеного обшуку, вона побачила що в будинку були вибухові пристрої. Вказує, що батько важко переживав втрату сина, був агресивний, казав, що всім покаже. Звідки батько взяв боєприпаси вона не знає, можливо зробив їх сам, можливо не сам. Припускає, що батько їх виготовив самостійно, оскільки ні з ким не спілкується, живе на хуторі, де проживає лише двоє людей. Зазначає, що батько має навики роботи з металом. 
Рапортом старшого інспектора-чергового Відділення поліції № 2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 03.04.2025 року на ім`я начальника Відділення поліції № 2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, яким інспектор доповідає, що 03.04.2025 року о 21:44 год надійшов рапорт співробітника РУ про те, що 03.04.2025 року о 17:00 год. за адресою: Львівський район, с. Мазів, вул. Польова, 2 виявлено та вилучено металеві предмети різних форм та розмірів, всередині яких знаходиться речовина сірого кольору, вагою близько 55 грамів з металевими фрагментами, в чому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. (а.с.46)
Рапортом слідчого слідчого відділу Відділення поліції № 2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , на ім`я начальника Відділення поліції № 2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, яким слідчий доповідає, що в ході огляду місця події за адресою: Львівський район, с. Мазів, вул. Польова, 2 виявлено та вилучено металеві предмети різних форм та розмірів, всередині яких знаходиться речовина сірого кольору, вагою близько 55 грамів з металевими фрагментами, в чому вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. (а.с.47)
Протоколом огляду місця події від 03.04.2025 року із фототаблицею, яким зафіксовано хід огляду будинковолодіння за адресою: Львівський район, с. Мазів, вул. Польова, 2, та його результати, зокрема зафіксовано сліди спрацювання вибухового пристрою, наслідки вибуху, обстановку в будинковолодінні, виявлено змиви РБК, два біологічних фрагменти, три предмета циліндричної форми, речовина, яка знаходилась всередині вищевказаних предметів та металеві фрагменти. За наслідками огляду вилучено три змиви РБК, два біологічних фрагменти, три предмета циліндричної форми, речовина, яка знаходилась всередині вищевказаних предметів та металеві фрагменти. (а.с. 55-78)
Постановою про визнання предметів речовими доказами від 03.04.2025 року, виявлені та вилучені в ході огляду місця події предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. (а.с. 164-166)
Відеозаписом зафіксовано хід проведення вищевказаного огляду, який переглянуто у судовому засіданні. (а.с. 43)
Ухвалою слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.04.2025 року надано дозвіл на проведення 03.04.2025 року огляду, а фактично легалізовано вже попередньо проведений огляд, господарства за адресою: Львівський район, с. Мазів, вул. Польова, 2, що здійснений без попереднього дозволу слідчого судді. (а.с. 79) 
Висновком експерта № КСЕ-19/114-25/8366 від 25.05.2025 року, з якого вбачається, що надані на дослідження об`єкти у конструкційному поєднанні між собою є складовими елементами саморобного вибухового пристрою, оскільки відсутня одна із складових частин: засіб підриву, являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (піротехнічна суміш на основі хлорату калію та сірки, які входять до складу речовини сірникових головок. Піротехнічні суміші відносяться до вибухових речовин та придатна для здійснення вибуху. Подрібнена речовина коричневого кольору є піротехнічною сумішшю на основі хлорату калію та сірки, які входять до складу речовини сірникових головок. Піротехнічні суміші відносяться до вибухових речовин. Надана на дослідження речовина придатна до здійснення вибуху. (а.с. 80-88)
Висновком експерта № СЕ-19/114-25/8365-ВТХ від 04.06.2025 року, з якого вбачається, що надані на дослідження об`єкти належали до саморобного вибухового пристрою (а.с.91-95)
Висновком експерта № КСЕ-19/114-25/8359 від 04.06.2025 року, з якого вбачається, що надані на дослідження об`єкти у конструкційному поєднанні між собою є складовими елементами саморобного вибухового пристрою, оскільки відсутня одна із складових частин: засіб підриву, являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (піротехнічна суміш на основі хлорату калію та сірки, які входять до складу речовини сірникових головок. Піротехнічні суміші відносяться до вибухових речовин та придатна для здійснення вибуху. Подрібнена речовина коричневого кольору є піротехнічною сумішшю на основі хлорату калію та сірки, які входять до складу речовини сірникових головок. Піротехнічні суміші відносяться до вибухових речовин. Надана на дослідження речовина придатна до здійснення вибуху. (а.с. 96-104)
Висновком експерта № КСЕ-19/114-25/8358 від 04.06.2025 року, з якого вбачається, що надані на дослідження об`єкти у конструкційному поєднанні між собою є складовими елементами саморобного вибухового пристрою, оскільки відсутня одна із складових частин: засіб підриву, являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (піротехнічна суміш на основі хлорату калію та сірки, які входять до складу речовини сірникових головок. Піротехнічні суміші відносяться до вибухових речовин та придатна для здійснення вибуху. Подрібнена речовина коричневого кольору є піротехнічною сумішшю на основі хлорату калію та сірки, які входять до складу речовини сірникових головок. Піротехнічні суміші відносяться до вибухових речовин. Надана на дослідження речовина придатна до здійснення вибуху. (а.с. 107-115)
Постановою про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025141450000080 від 03.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 120 КК України від 25.06.2025 року, якою вказано кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, якою встановлено факт самостійного травмування ОСОБА_4 внаслідок спрацювання вибухового пристрою. (а.с124-127)
Висновком експерта № 69/2025 від 29.05.2025 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено мінно-вибухову травму правої верхньої кінцівки, не виключено, що така могла утворитись внаслідок власних дій потерпілого ОСОБА_4 травма могла утворитись 03.04.2025 року, внаслідок дії високої енергії від розриву вибухового предмету, вогню та полум`я. Згідно результату аналізу крові гр. ОСОБА_4 , на момент поступлення в лікувальний заклад, було виявлено етанол в кількості 1,18 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Виявлена у ОСОБА_4 мінно-вибухова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. (а.с. 134-136)
Стороною захисту жодних доказів щодо пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України, подано не було.
Оцінюючи представлені стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає такі належними та допустимими, сумніву у зворотному вищевказані докази не викликають.
Сторона захисту зауважень щодо належності, достовірності та допустимості вказаних доказів не висловлювала. 
Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.
Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).
Сукупністю вищевказаних доказів, враховуючи показання обвинуваченого в цій частині, суд вважає доведеним факт зберігання та носіння ОСОБА_4 вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, за обставин, що викладенні вище, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним
Окрім зазначеного обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України, згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 обвинувачено також у незаконному виготовлені вибухових речовин і вибухових пристроїв, зокрема, що відповідно до висновків судово-вибухотехнічних експертиз від 04.06.2025 року три надані на дослідження об`єкти наповнені 145 г придатної для вибуху саморобної вибухової речовини, а саме піротехнічної суміші на основі сірки і хлорату натрію; наповнені згаданою вибуховою речовиною, у конструкційному поєднанні між собою і вилученими металевими об`єктами є трьома придатними для вибуху саморобними вибуховими пристроями; металеві фрагменти різних форм є об`єктами саморобного вибухового пристрою, який вибухнув на місці події та спричинив мінно-вибухові тілесні ушкодження ОСОБА_4 . Ці вибухові речовини ОСОБА_4 виготовив у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , саморобним способом із голівок сірників. У подальшому, перебуваючи за місцем свого проживання, із цієї вибухової речовини та різноманітних металевих предметів створив чотири згадані саморобні вибухові пристрої. 
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачено у незаконному виготовлені вибухових речовин і вибухових пристроїв, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України. 
Щодо вказаного пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 свою винуватість заперечив в повному обсязі, вказує, що вибухові пристрої знайшов в лісосмузі, поблизу свого місця проживання, таких він не виготовляв, навиків поводження із вибухівкою не має. 
Сторона обвинувачення стверджує, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 1 ст. 263-1 КК України, повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема: протоколом огляду місця події із відповідною фототаблицею від 03.04.2025 року, відеозаписом огляду місця події, вищевказаними висновками експертів, показаннями свідка ОСОБА_6 .
Разом з тим, 
- протокол огляду місця від 03.04.2025 року із відповідною фототаблицею, відеозапис огляду місця події не містять жодних відомостей, які б вказували на те хто саме, ОСОБА_4 чи будь-яка інша особа (особи), виготовив ці вибухові пристрої. Даними доказами лише зафіксовано факт зберігання та носіння цих вибухових пристроїв, але аж ніяк не факт виготовлення. В ході огляду місця події не було віднайдено будь-яких інших відомостей, які б вказували на причетність ОСОБА_4 до можливого виготовлення вибухових пристроїв, зокрема: не було віднайдено жодних складових частин цих пристроїв (їх конструктивних елементів, фарби, оскільки такі були пофарбовані в синій та чорні кольори, сірників, вибухової речовини, тощо), будь-якої літератури чи інших джерел інформації, якою міг користуватись ОСОБА_4 в ході можливого виготовлення вибухових пристроїв, будь-яких інструментів чи обладнання, які б вказували на те, що з їх допомогою виготовлялись вибухові пристрої;
- вище перелічені висновки експертиз теж не містять жодних відомостей, які б вказували на те хто саме, ОСОБА_4 чи будь-яка інша особа (особи), виготовив ці вибухові пристрої. Зазначеними висновками лише доведено, що вилучені під час огляду місця події 03.04.2025 року предмети є вибуховими пристроями, такі містять вибухову речовину, придатні для здійснення вибуху, належали до саморобного вибухового пристрою;
- згідно показань свідка ОСОБА_6 , останні 7 років на території України вона не проживала, з ОСОБА_4 практично не спілкувалась, приїхала на похорон брата лише 02 квітня 2025 року, до моменту вилучення вибухових пристроїв працівниками поліції таких не бачила, вказала, що батько проживає на хуторі, ні з ким не спілкується та висловила виключно припущення, що ці пристрої міг виготовити її батько ОСОБА_4 , при цьому на чому ці припущення ґрунтуються пояснити достеменно не змогла. Свідок вказала, що її батько має навики роботи з металом, а не вибухівкою, що само по собі, поза будь-яким розумним сумнівом, не може доводити пред`явлене в цій частині обвинувачення. З даного приводу обвинувачений вказував, що має лише навики ремонту машин, будь-які інші навики роботи з металом не підтвердив. 
Стороною захисту жодних доказів щодо пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 263-1 КК України подано не було.
Будь-яких інших доказів, які б вказували на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення та доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, стороною обвинувачення не представлено, в матеріалах провадження такі відсутні, судом відповідно не досліджувались. 
Судом, за приписами ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проведено лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
За змістом ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 22 КПК України, визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування у кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або у разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на прокурора та слідчого законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Статтею 91 КПК України, визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доведення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора.
Так, прокурором під час судового розгляду кримінального провадження доведено та не викликає жодного сумніву у суду факт зберігання та носіння ОСОБА_4 вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, за обставин, що викладенні вище, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Окрім цього, саме прокурор зобов`язаний довести, що ОСОБА_4 незаконно виготовив вищевказані вибухові речовини і вибухові пристрої, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263-1 КК України, чого прокурором здійснено не було, оскільки жоден із представлених стороною обвинувачення доказів не вказує на ОСОБА_4 , як на особу, яка здійснила дане кримінальне правопорушення. 
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
При цьому, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановленні вироків» від 29 червня 1990 року зі змінами та доповненнями в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, дослідженні в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у статті 368 КПК України.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів, що саме обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263-1 КК України, а не будь-якою іншою особою (особами). 
За положеннями ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_4 винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у зберіганні та носінні вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, та виправдати останнього за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, тобто у незаконному виготовлені вибухових речовин і вибухових пристроїв. 
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання , 
мотиви призначення покарання
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу ; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
За положеннями ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто за положеннями ст. 12 КК України, таке правопорушення є тяжким. 
Призначаючи покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних наслідків, а також те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, а також враховує дані щодо його особи, зокрема: ОСОБА_4 є особою похилого віку, пенсіонер, за показаннями свідка ОСОБА_6 впродовж життя ОСОБА_4 втратив трьох дітей (донька померла у віці восьми місяців, один син трагічно загинув в м. Тернополі близько 6 років тому, інший син був мобілізований наприкінці грудня 2023 року, після чого ОСОБА_4 вже не бачив, та зник безвісти 01.04.2024 року, вважався зниклим безвісти до 02.04.2025 року, коли і був похований, донька тривалий час не території України не проживає, із ОСОБА_4 практично не спілкується, свідок також вказала, що ОСОБА_4 був дуже прив`язаним до загиблого на війні сина та важко переносив його втрату, в ході спрацювання вибухового пристрою 03.04.2025 року ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження у формі тяжкої мінно-вибухової травми та травматичної ампутації правої кисті, скарг на ОСОБА_4 за місцем проживання не надходило, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий, щодо вчиненого шкодує, фактично наслідки вибуху є для ОСОБА_4 неминучими впродовж усього життя. 
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, що підтверджено показаннями обвинуваченого і ставленням до вчиненого, а також вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу вищевказаних тяжких особистих та сімейних обставин.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Щодо вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне. 
Така обставина дійсно, у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є однією з обставин, які обтяжують покарання. 
У відповідності до висновку експерта № 69/2025 від 29.05.2025 року, згідно результату аналізу крові гр. ОСОБА_4 , на момент поступлення в лікувальний заклад, було виявлено етанол в кількості 1,18 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. (а.с. 134-136)
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 67 КК України, суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.
Водночас, кримінально протиправне діяння, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, вчинено ОСОБА_4 ще до 03.04.2025 року, в стані алкогольного сп`яніння він перебував лише на момент спрацювання вибухового пристрою, відтак суд не враховує цю обставину, як таку, що обтяжує покарання. 
Відтак, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи вищевказані характеризуючі дані особи винного, з урахуванням встановлених пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих у справі обставин, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. 
Витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 31 119,00 грн, в порядку ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. 
Керуючись ст. 50, 65, 66, 75, 76, ч.1 ст. 121 КК України, ст. 100, 349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 12 лютого 2026 року.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено ним.
Речові докази: змиви речовини бурого кольору із плитки перед входом у коридорі та з каміння між господарськими приміщеннями плитки, поміщені у паперові спец-пакети № NPU-2926041, №NPU-2926037, № NPU-2926039, два фрагменти біологічного матеріалу, поміщені в паперовий спец-пакет NPU-2926034, металеві предмети різних форм і розмірів, як складові частини чотирьох саморобних вибухових пристроїв, які утворились після підривів останніх, поміщені в спец-пакети № АВ1161479, № АВ1160689, № АВ1160687, № АВ1161480, та які поміщені для зберігання у кімнату зберігання речових доказів Відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції у Львівській області - знищити. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у загальному розмірі 31 119, 00 грн, а саме за проведення експертиз № КСЕ-19/114-25/8366 від 25.05.2025 року у розмірі 8 914,00 грн, № СЕ-19/114-25/8365-ВТХ від 04.06.2025 року у розмірі 4 457,00 грн, № КСЕ-19/114-25/8359 від 04.06.2025 року у розмірі 8 914,00 грн, № КСЕ-19/114-25/8358 від 04.06.2025 року у розмірі 8 914,00 грн. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя               ОСОБА_1