КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року справа № 640/12109/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.
Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту також позивач, ГУ ПФУ у Київській області) з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту також відповідач, Управління), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 06.04.2021 ВП №63350907 про накладення штрафу.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що спірною постановою на позивача накладено штраф за невиконання рішення суду у повному обсязі у встановлений строк.
Позивач пояснив, що листом від 04.11.2020 повідомив державного виконавця про здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №320/1431/20. В свою чергу, на переконання позивача, неможливо стверджувати про невиконання ним рішення суду в частині фактичної виплати перерахованої пенсії без поважних причин як обов`язкової передумови для застосування штрафу.
Позивач вважає, що виконав судове рішення у справі №320/1431/20 у повному обсязі, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення штрафу державним виконавцем спірною постановою.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.
Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.
29.10.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи та за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Дудіну С.О. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 адміністративну справу прийнято до провадження для її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про про прийняття справи до провадження був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, про що свідчать довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням Діловодство спеціалізованого суду.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
у с т а н о в и в:
Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2020 ВП №63350907 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №320/1431/20, виданого 13.10.2020 Київським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам , які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 05.03.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.
Пунктом 2 означеної постанови вказано, що боржнику (ГУ ПФУ у Київській області) необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом ГУ ПФУ у Київській області від 04.11.2020 №1000-0901-5/89498 в межах ВП №63350907 повідомлено відповідача, що на виконання рішення суду у справі №320/1431/20 ГУ ПФУ у Київській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному судовим рішенням, за період з 01.01.2018 по 31.09.2020. Розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 6528,45 грн. Сума доплати по перерахунку за означений період становить 10587,18 грн. Сума доплати за період з 01.01.2018 по 31.09.2020 буде виплачена ОСОБА_1 в порядку, визначеному Постановою КМУ №649 із сум, передбачених Державним бюджетом України після прийняття відповідного рішення комісією ПФУ, оскільки рішення взято на облік в окремому реєстрі.
Зазначено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 змінено. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Визнати протиправним та нечинним пункт 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Оскільки після набрання означеним судовим рішенням законної сили обсяг бюджетних призначень ПФУ на 2020 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду не переглядався, погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде здійснено в межах відповідних бюджетних асигнувань.
До означеного листа позивачем долучено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , довідку про нараховані суми на виконання рішення суду по ОСОБА_1 , Витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Постановою державного виконавця про накладення штрафу від 06.04.2021 ВП №63350907 за невиконання рішення суду, постанов державного виконавця, на ГУ ПФУ у Київській області накладено штраф у розмірі 10200 грн.
В означеній постанові вказано, що у строки, надані для самостійного виконання судове рішення не виконано, що мало наслідком накладення штрафу у розмірі 5100 грн постановою від 09.11.2020.
Листом від 04.11.2020 позивачем повідомлено Управління, що судове рішення виконано, пенсія перерахована ОСОБА_1 та виплачується в розмірі 6528,45 грн. Крім того, ГУ ПФУ у Київській області проведено розрахунок суми пенсійної заборгованості, що утворилась за період з 01.01.2018 по 31.09.2020, яка становить 10587,18 грн та буде виплачена стягувачу за наявності коштів, виділених на цю мету.
Відтак, рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості не виконане боржником.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї постанови, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частинами першою та другою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
З аналізу приписів Закону №1404-VIII слідує, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, однак не зробив цього.
Отже, надаючи правову оцінку правомірності накладення на боржника штрафу за невиконання/повторне невиконання судового рішення, слід з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом), і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, сам по собі не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це перешкодило виконати судове рішення. Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 №554/13475/15-ц.
Тобто, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. При цьому, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 по справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 по справі №420/70/19.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в розмірі 71% грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХП, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплачувати 100 % суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 05.03.2019, з врахуванням проведених раніше виплат.
Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2020 ВП №63350907 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №320/1431/20, виданого 13.10.2020 Київським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам , які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 05.03.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.
Пунктом 2 означеної постанови вказано, що боржнику (ГУ ПФУ у Київській області) необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом ГУ ПФУ у Київській області від 04.11.2020 №1000-0901-5/89498 в межах ВП №63350907 повідомлено відповідача, що на виконання рішення суду у справі №320/1431/20 ГУ ПФУ у Київській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному судовим рішенням, за період з 01.01.2018 по 31.09.2020. Розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 6528,45 грн. Сума доплати по перерахунку за означений період становить 10587,18 грн. Сума доплати за період з 01.01.2018 по 31.09.2020 буде виплачена ОСОБА_1 в порядку, визначеному Постановою КМУ №649 із сум, передбачених Державним бюджетом України після прийняття відповідного рішення комісією ПФУ, оскільки рішення взято на облік в окремому реєстрі.
Зазначено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 змінено. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Визнати протиправним та нечинним пункт 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». Оскільки після набрання означеним судовим рішенням законної сили обсяг бюджетних призначень ПФУ на 2020 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду не переглядався, погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде здійснено в межах відповідних бюджетних асигнувань.
До означеного листа позивачем долучено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , довідку про нараховані суми на виконання рішення суду по ОСОБА_1 , з якою вбачається про здійснення донарахування пенсійних виплат за період з 01.01.2018 по 31.09.2020 у сумі 10587,18 грн, Витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, яким підтверджено, що ОСОБА_1 станом на 03.11.2020 перебуває в реєстрі за №66709.
Наведені обставини, на переконання суду, підтверджують, що позивачем вжито усіх можливих заходів для виконання судового рішення, і що застосування штрафу є безпідставним з огляду на об`єктивну неможливість виконання зобов`язання у визначений строк.
Проте, спірною постановою державного виконавця на позивача накладено штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн.
Суд зауважує, що спірна постанова про накладення штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача виконати судове рішення у справі №320/1431/20 та умисного невчинення цих дій.
За такого правового регулювання та обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.
Вказана правова позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а.
Також Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а, №826/721/16) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Таким чином, позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.04.2021 ВП №63350907 про накладення штрафу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Дудін С.О.