ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 260/497/24
адміністративне провадження № К/990/41389/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача -Желєзного І. В.,
суддів - Білак М. В., Мельник-Томенко Ж. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Стегура Наталія Романівна, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Сеник Р. П., судді Онишкевич Т. В., Судова-Хомюк Н. М.) від 17 вересня 2024 року у справі № 260/497/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, скаржниця) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 :
- від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани;
- від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
- від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
2. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскаржувані у цій справі накази є протиправними, безпідставними та такими, що не відповідають критеріям правомірності. Жодне із службових розслідувань не призначено відповідно до вимог Положення та позивачкою не допущено жодної із підстав, які можуть слугувати проведенню службового розслідування. Матеріали службових розслідувань не містять жодного наказу, який не виконав військовослужбовець, не містять конкретного пункту статей, які позивачка порушила під час несення військової служби.
3. Матеріали службового розслідування не містять будь-яких доказів, які свідчать про те, що позивачка умисно чи свідомо вчиняла протиправні дії, ухилялася від виконання завдання шляхом виклику карети швидкої.
4. Водночас наказ про результат проведення службового розслідування від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» винесено на підставі рапорту позивачки відносно неправомірних дій підполковника ОСОБА_2 та лейтенанта ОСОБА_3 , а в результаті проведеного службового розслідування притягнуто до відповідальності саму позивачку.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
5. Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 17 травня 2024 року позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував пункт 2 наказу Військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Визнав протиправним та скасував пункт 3 наказу Військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Визнав протиправним та скасував пункт 2 наказу Військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.
6. Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.
7. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнив. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі № 260/497/24 скасував та прийняв постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовив.
8. Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення щодо позивачки, оскільки таке накладено в межах повноважень та встановлених законодавством строків. Наявність дисциплінарних порушень в діях позивачки об`єктивно підтверджується матеріалами справи.
9. Не погоджуючись із цим судовим рішенням апеляційної інстанції, представник позивачки звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду, у якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року та залишити в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
10. На обґрунтування касаційної скарги представниця позивачки зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки фактичним обставинам справи, викладеним у позовній заяві та встановленим судом першої інстанції, зокрема щодо порушення процедури притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, а також не перевірив підстав видання кожного з оскаржуваних наказів.
11. Скаржниця вказує, що службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 грудня 2023 року № 1652, було розпочате стосовно заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_2 та офіцера цього відділення лейтенанта ОСОБА_3 . Водночас наказом від 26 грудня 2023 року № 1930, прийнятим за результатами цього розслідування, встановлено ознаки ухилення від виконання обов`язків військової служби вже з боку позивачки - лейтенанта ОСОБА_1 . На її думку, це свідчить про порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки підставою для видання наказу № 1930 стали наказ про проведення службового розслідування та акт, які не стосувалися позивачки, адже саме розслідування було призначене щодо інших військовослужбовців. Отже, накладення на позивачку дисциплінарного стягнення наказом № 1930 з посиланням на акт службового розслідування, яке щодо неї не проводилося, скаржниця вважає протиправним.
12. Крім того, представниця позивачки зазначає, що наказ про продовження строку службового розслідування, на підставі якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування», прийнято необґрунтовано, без зазначення підстав такого продовження та без наведення обставин, які унеможливлювали завершення розслідування у місячний строк.
13. Також у касаційній скарзі зазначено, що всі три накази про результати службового розслідування стосуються одного й того самого факту - нібито вчинення спротиву (неповаги) під час відбору до штурмової роти. При цьому накази від 18 грудня 2023 року та від 26 грудня 2023 року винесено щодо подій від 21 листопада 2023 року, що, на думку скаржниці, є грубим порушенням вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування.
14. Окремо скаржниця наголошує, що матеріали службових розслідувань не містять посилань на наказ або витяг із наказу, який позивачка нібито не виконала, а також не підтверджують, що вона умисно чи свідомо ухилилася від виконання завдання шляхом виклику карети швидкої допомоги. Крім того, обставини, які стали предметом службового розслідування, не спричинили наслідків або шкоди в розумінні закону, оскільки нарада щодо відбору військовослужбовців до штурмової роти фактично була проведена.
15. Щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування» представниця позивачки зазначає, що він суперечить статті 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки за одне правопорушення заборонено накладати кілька дисциплінарних стягнень.
16. Щодо наказу від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» скаржниця вказує, що він також суперечить статті 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки за одне правопорушення не допускається накладення кількох дисциплінарних стягнень. Крім того, цей наказ, на її думку, не відповідає абзацу одинадцятому пункту 1 розділу II наказу Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», відповідно до якого службове розслідування може проводитися в інших випадках з метою уточнення причин і умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
17. Щодо наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування» представниця позивачки зазначає, що він порушує вимоги частини третьої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки службове розслідування повинно бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення, а у необхідних випадках цей строк може бути продовжено не більш як на один місяць командиром, який призначив розслідування, або старшим командиром. Водночас у наказі про продовження строку службового розслідування не зазначено підстав для такого продовження.
18. З огляду на наведене представниця позивачки просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року як необґрунтовану, оскільки суд апеляційної інстанції не дослідив матеріали справи належним чином і не надав оцінки підставам притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності щодо кожного з оскаржуваних наказів.
Позиція інших учасників справи
19. У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача заперечує проти її задоволення, вважає рішення суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга без задоволення.
20. Зазначає, що службові розслідування призначені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2023 року № 1465 «Про призначення службового розслідування», від 23 листопада 2023 року № 1578 «Про призначення службового розслідування» та від 01 грудня 2023 року № 1652 «Про призначення службового розслідування» призначені та проведені у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту, затверджений наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26 липня 2022 року № 90.
21. Звертає увагу, що службове розслідування призначалось по різних фактах порушення військової дисципліни, а саме щодо інцидентів, які мали місце 28 жовтня 2023 року (1 інцидент) та 21 листопада 2023 року (2 інциденти). В оскаржуваних наказах вказано, за які саме дисциплінарні порушення застосовані дисциплінарні стягнення.
22. Продовження строку службового розслідування відбулось згідно з рапортом капітана ОСОБА_4 , оскільки лейтенант ОСОБА_1 перебувала на лікуванні та була необхідність витребування нових матеріалів. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30 листопада 2023 року № 1646 «Про продовження строку службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2023 року № 1465» прийнято на підставі рапорту від 30 листопада 2023 року капітана ОСОБА_4 .
Рух касаційної скарги
23. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05 грудня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 260/497/24.
24. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, головуючим суддею визначено Желєзного І. В., суддів Білак М. В. та Мельник-Томенко Ж. М.
25. Ухвалою від 10 березня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду призначив справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій 
26. Як установлено судами попередніх інстанцій, лейтенант ОСОБА_1 призвана на військову службу під час мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 21 березня 2022 року, де обіймає посаду командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони.
27. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2023 року № 1465 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 .
28. 27 грудня 2023 року видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 1936 «Про результати проведення службового розслідування».
29. Відповідно до вказаного наказу командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за перешкоджання старшому лейтенанту ОСОБА_5 та лейтенанту ОСОБА_6 у виконанні покладених на них обов`язків військової служби, образу честі і гідності старшого лейтенанта ОСОБА_5 , а також за порушення вимог статті 21 Конституції України, статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оголошено сувору догану.
30. Це службове розслідування проведено на підставі рапортів заступника командира штурмової роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 від 28 жовтня 2023 року та заступника командира 4 роти охорони з морально-психологічного забезпечення 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_5 від 28 жовтня 2023 року з метою уточнення причин і умов недопущення до проведення бесід з особовим складом 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 для відбору до резерву штурмової роти командиром цього взводу лейтенантом ОСОБА_1 та встановлення ступеня її вини.
31. Службовим розслідуванням установлено, що 28 жовтня 2023 року позивачка перешкоджала старшому лейтенанту ОСОБА_5 та лейтенанту ОСОБА_6 у виконанні покладених на них обов`язків військової служби, а також ображала честь і гідність старшого лейтенанта ОСОБА_5 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Водночас комісією не виявлено ознак порушення у діях старшого лейтенанта ОСОБА_5 та лейтенанта ОСОБА_6 під час виконання ними обов`язків військової служби 28 жовтня 2023 року.
32. В акті службового розслідування зазначено, що вина позивачки вбачалася у прямому умислі на вчинення опору старшому лейтенанту ОСОБА_5 та лейтенанту ОСОБА_6 у виконанні обов`язків військової служби, а саме у проведенні відбору кандидатів до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , шляхом психологічного насильства (образ, безпідставних звинувачень) та пред`явлення до них протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ними службових обов`язків, а також позбавлення їх можливості діяти у конкретній ситуації відповідно до наказу начальника.
33. У пункті 5.2 розділу 5 акта службового розслідування зазначено, що вина позивачки вбачалася у:
- прямому умислі щодо вчинення опору старшому лейтенанту ОСОБА_5 та лейтенанту ОСОБА_6 у виконанні обов`язків військової служби (проведенні відбору кандидатів до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образ, безпідставних звинувачень) та пред`явлення до них протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ними своїх службових обов`язків, а також позбавлення їх можливості діяти у конкретній ситуації відповідно до наказу начальника;
- прямому умислі образити честь і гідність старшого лейтенанта ОСОБА_5 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, шляхом висловлювання негативної оцінки його особистості у формі, що суперечить установленим правилам поведінки і вимогам загальнолюдської моралі.
34. Причинами та умовами, що, за висновками службового розслідування, сприяли вчиненню правопорушення, визначено порушення статутного порядку в частині дотримання військової дисципліни, знання та виконання службових обов`язків командиром 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 , незнання або нерозуміння нею військових статутів та інших норм українського права, які регулюють функціонування військових формувань Сил оборони України, Державної спеціальної служби транспорту, а також права й обов`язки військовослужбовців під час дії воєнного стану.
35. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23 листопада 2023 року № 1578 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом перешкоджання командиром 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 виконанню завдань посадовими особами військової частини НОМЕР_1 з проведення відбору військовослужбовців до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , а також за фактом приниження честі і гідності офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_3 , з метою встановлення ступеня вини військовослужбовця.
36. Підставою для призначення цього службового розслідування став рапорт офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_3 від 22 листопада 2023 року.
37. 18 грудня 2023 року видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1842 «Про результати проведення службового розслідування».
38. Відповідно до вказаного наказу командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за перешкоджання заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_7 , лейтенанту ОСОБА_3 та сержанту ОСОБА_8 у виконанні покладених на них обов`язків військової служби, образу честі і гідності лейтенанта ОСОБА_3 , а також за порушення вимог статті 21 Конституції України, статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оголошено догану.
39. У пункті 5.2 розділу 5 акта службового розслідування зазначено, що, виходячи з матеріалів службового розслідування, вина позивачки вбачалася у:
- прямому умислі щодо вчинення опору підполковнику ОСОБА_7 у виконанні обов`язків військової служби шляхом пред`явлення до нього протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
- прямому умислі щодо вчинення опору військовослужбовцю - лейтенанту ОСОБА_3 - у виконанні обов`язків військової служби (проведенні відбору кандидатів до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образ, приниження, безпідставних звинувачень) та пред`явлення до нього протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
- прямому умислі щодо вчинення опору військовослужбовцю - сержанту ОСОБА_8 - у виконанні обов`язків військової служби (проведенні відбору кандидатів до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
- прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця - лейтенанта ОСОБА_3 , яка здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, - шляхом публічного, у присутності військовослужбовців групи відбору кандидатів до штурмової роти військової частини НОМЕР_1 та майора ОСОБА_9 , висловлювання негативної оцінки її особистості у формі безпідставного констатування образливого психіатричного діагнозу та безпідставного звинувачення у хабарництві, що, за висновками комісії, суперечить установленим правилам поведінки військовослужбовця і вимогам загальнолюдської моралі.
40. Причинами та умовами, що, за висновками службового розслідування, сприяли вчиненню правопорушення, визначено порушення статутного порядку в частині дотримання військової дисципліни, знання та виконання службових обов`язків командиром 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 , а також інші обставини, наведені в акті службового розслідування.
41. Водночас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 1 грудня 2023 року № 1652 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_2 та офіцера цього відділення лейтенанта ОСОБА_3 .
42. Підставою для призначення службового розслідування став рапорт з додатками командира 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони лейтенанта ОСОБА_1 від 26 листопада 2023 року. У цьому рапорті викладено події, які, за твердженням позивачки, мали місце 21 листопада 2023 року у розташуванні 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_1 за участю лейтенанта ОСОБА_1 та військовослужбовців, які на той момент проходили службу у складі 3 взводу або перебували у відповідному розташуванні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
43. 26 грудня 2023 року видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 1930 «Про результати проведення службового розслідування».
44. Відповідно до вказаного наказу командиру 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_1 за образу честі і гідності підполковника ОСОБА_2 , а також за порушення вимог статті 21 Конституції України, статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», статей 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», оголошено сувору догану.
45. У пункті 5.2 розділу 5 акта службового розслідування зазначено, що, виходячи з матеріалів службового розслідування, вина позивачки вбачалася у:
- прямому умислі щодо вчинення опору начальникові - заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_7 - у виконанні обов`язків військової служби (проведенні відбору кандидатів до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
- прямому умислі щодо вчинення опору військовослужбовцю - лейтенанту ОСОБА_3 - у виконанні обов`язків військової служби (проведенні відбору кандидатів до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом психологічного насильства (образ, приниження, безпідставних звинувачень) та пред`явлення до нього протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
- прямому умислі щодо вчинення опору військовослужбовцю - сержанту ОСОБА_8 - у виконанні обов`язків військової служби (проведенні відбору кандидатів до резерву штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ) шляхом пред`явлення до нього протиправної вимоги покинути приміщення розташування 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 з метою недопущення виконання ним своїх службових обов`язків;
- прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця - лейтенанта ОСОБА_3 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, - шляхом публічного, у присутності військовослужбовців групи відбору до штурмової роти військової частини НОМЕР_1 та майора ОСОБА_9 , висловлювання негативної оцінки особистості цієї особи у формі безпідставного констатування образливого психіатричного діагнозу та безпідставного звинувачення у хабарництві, що, за висновками комісії, суперечить установленим правилам поведінки військовослужбовця і вимогам загальнолюдської моралі;
- прямому умислі образити честь і гідність військовослужбовця - підполковника ОСОБА_2 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, - шляхом виготовлення та поширення матеріалів, а саме публікації допису в соціальній мережі з відкритої особистої сторінки, які, за висновками комісії, містять образу честі і гідності цієї особи.
46. Причинами та умовами, що, за висновками службового розслідування, сприяли вчиненню правопорушення, визначено порушення статутного порядку в частині дотримання військової дисципліни, знання та виконання службових обов`язків командиром 3 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_1 , а також інші обставини, наведені в акті службового розслідування.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
47. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права.
48. При цьому суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому рішенні чи були ним відхилені, вирішувати питання про достовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, а також збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
49. Водночас суд касаційної інстанції не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у випадках, передбачених частиною третьою статті 341 КАС України.
50. У цій справі ОСОБА_1 просить визнати протиправними та скасувати накази військової частини НОМЕР_1 : від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування» - у частині застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді суворої догани; від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування» - у частині застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді догани; від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» - у частині застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.
51. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України в межах доводів касаційної скарги представниці позивачки щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
52. Перевіряючи правильність висновків суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
53. Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
54. Правове регулювання відносин, пов`язаних із виконанням цього конституційного обов`язку, здійснює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
55. За змістом частини першої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
56. Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, пов`язаною з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
57. Частини друга та четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачають, що порядок проходження військової служби, а також права й обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.
58. Отже, проходження військової служби передбачає дотримання спеціальних правил службової поведінки, військової дисципліни та підпорядкування, встановлених законом і статутами.
59. Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок їх накладення визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
60. За приписами статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, установлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
61. Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України і накази командирів, додержуватися правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим, поводитися з гідністю й честю.
62. Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин його вчинення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та інших визначених законом обставин.
63. Частина четверта статті 5 цього Статуту встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
64. Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни чи громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
65. Стаття 48 Дисциплінарного статуту серед видів дисциплінарних стягнень передбачає, зокрема, догану і сувору догану.
66. За змістом статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають його військовому званню та дисциплінарній владі командира, який вирішив накласти таке стягнення.
67. Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
68. Згідно зі статтею 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності; таке розслідування має бути завершене у строк, визначений законом.
69. За приписами статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, враховуючи характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, тривалість служби та рівень знань про порядок служби.
70. Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене у строки, визначені цією нормою.
71. Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженому наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26 липня 2022 року № 90, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета його призначення, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення розслідування, а також посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії. Днем початку службового розслідування є день видання наказу про його призначення, а днем закінчення - день подання командиру (начальнику), який його призначив, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд.
72. Отже, із наведеного нормативного регулювання випливає, що дисциплінарна відповідальність військовослужбовця можлива за наявності встановленого дисциплінарного проступку та з дотриманням визначеної законом процедури його з`ясування і реагування на нього.
73. Службове розслідування у цій процедурі не є формальністю, а слугує засобом встановлення обставин можливого правопорушення, причин і умов його вчинення, а також ступеня вини тієї особи, щодо якої воно призначене.
74. Саме тому зміст статей 84- 86 Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку, що результати службового розслідування можуть бути покладені в основу рішення про дисциплінарне стягнення тією мірою, якою таке розслідування призначене і проведене щодо особи, яку притягають до відповідальності.
75. Відповідно, посилання в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності на висновки службового розслідування, проведеного не щодо тієї особи, до якої застосовано дисциплінарне стягнення, потребує особливо ретельної перевірки з погляду наявності належної фактичної та правової підстави для такого стягнення.
76. Інакше кажучи, для оцінки правомірності оспорюваного наказу значення має не лише формальна наявність акта службового розслідування, а й те, чи було це розслідування належним процесуальним підґрунтям саме для вирішення питання про відповідальність конкретного військовослужбовця.
77. Загальні права та обов`язки військовослужбовців, їх взаємовідносини, а також правила внутрішнього порядку у військовій частині визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).
78. За змістом статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними положеннями, інструкціями та іншими актами.
79. Відповідно до статті 17 Статуту внутрішньої служби під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань на військовослужбовців покладаються спеціальні обов`язки, порядок виконання яких визначається законами, статутами та іншими нормативно-правовими актами.
80. Згідно зі статтею 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та вини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
81. Аналіз наведених норм у їх системному зв`язку свідчить, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є встановлене у належній процедурі невиконання або неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни чи громадського порядку.
82. Вибір виду дисциплінарного стягнення належить до повноважень уповноваженого командира, однак такий розсуд не є довільним, оскільки має ґрунтуватися на обставинах конкретного проступку, відповідати вимогам закону та бути належно мотивованим.
83. З огляду на приписи статті 86 Дисциплінарного статуту істотне значення мають характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, тривалість служби та рівень знань про порядок служби.
84. Водночас за змістом пункту 3 частини другої статті 2 КАС України адміністративний суд, перевіряючи рішення суб`єкта владних повноважень, з`ясовує, чи прийнято його обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
85. Саме із цих позицій підлягає оцінці і правомірність оспорюваних наказів про накладення на позивачку дисциплінарних стягнень.
86. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності достатнім є встановлення факту невиконання або неналежного виконання нею службових обов`язків, а також порушення військової дисципліни чи громадського порядку.
87. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що порядок накладення на позивачку дисциплінарних стягнень дотримано, оскільки такі стягнення застосовано уповноваженим суб`єктом, у межах наданих йому повноважень і в строки, визначені законом, а наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку підтверджується матеріалами справи.
88. Перевіряючи правильність такого висновку, Верховний Суд виходить із необхідності з`ясувати не лише наявність у матеріалах справи відомостей про події, покладені в основу спірних наказів, а й те, чи відповідає порядок прийняття цих наказів вимогам законодавства, яке регулює підстави та процедуру дисциплінарної відповідальності військовослужбовців.
Щодо наказу військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани
89. Як убачається зі змісту наказу військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування», підставою для застосування до позивачки дисциплінарного стягнення визначено перешкоджання заступнику командира військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_7 , лейтенанту ОСОБА_3 та сержанту ОСОБА_8 у виконанні покладених на них обов`язків військової служби, образу честі й гідності лейтенанта, а також порушення вимог статті 21 Конституції України, статей 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
90. За змістом наведених приписів дисциплінарна відповідальність військовослужбовця пов`язується не лише з констатацією певної події, а й з оцінкою характеру його поведінки, обставин її вчинення, ступеня вини та дотримання вимог військової дисципліни і правил внутрішньої служби. Військова дисципліна охоплює, зокрема, обов`язок сумлінно виконувати накази, дотримуватися підпорядкованості, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими, додержуватися правил військового етикету, а в разі неможливості виконання наказу - невідкладно про це доповідати. Так само Статут внутрішньої служби покладає на військовослужбовця обов`язок належно виконувати службові обов`язки за посадою, берегти військову честь, поважати гідність інших осіб і додержуватися правил службової поведінки. Отже, для висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку правове значення має не лише кінцевий результат відповідних службових заходів, а й поведінка військовослужбовця під час їх здійснення.
91. Доводи касаційної скарги у цій частині зводяться до того, що позивачка не вчиняла неправомірних дій щодо підполковника ОСОБА_7 , лейтенанта ОСОБА_3 та сержанта ОСОБА_8 , а суд апеляційної інстанції, на думку скаржниці, не навів належного обґрунтування того, у чому саме полягав дисциплінарний проступок. Скаржниця також посилається на те, що відбір військовослужбовців до резерву штурмової роти фактично відбувся, а з 14 год 15 хв 21 листопада 2023 року позивачка перебувала у військовому госпіталі, що, на її переконання, виключає можливість вчинення нею дій, покладених в основу наказу № 1842.
92. Колегія суддів відхиляє ці доводи. Сам собою факт того, що відбір військовослужбовців до резерву штурмової роти в підсумку відбувся, не спростовує можливості дисциплінарно значущої оцінки поведінки позивачки під час проведення відповідних службових заходів. Вимоги військової дисципліни та правила внутрішньої служби не зводять оцінку поведінки військовослужбовця виключно до настання або ненастання остаточного службового результату. Перешкоджання виконанню обов`язків військової служби, висунення неправомірних вимог під час виконання службового доручення, так само як і поведінка, яку уповноважений суб`єкт оцінив як образу честі й гідності іншого військовослужбовця, за наявності встановлених обставин можуть свідчити про порушення вимог військової дисципліни, правил військової ввічливості та належної службової поведінки.
93. Не дає підстав для іншого висновку і посилання скаржниці на її перебування у військовому госпіталі з 14 год 15 хв 21 листопада 2023 року. Як установив суд апеляційної інстанції, обставини, які стали підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, мали місце в період з 12 до 14 години цього дня. Отже, наведений аргумент стосується іншого проміжку часу і сам собою не спростовує висновків апеляційного суду щодо подій, які, за його оцінкою, передували госпіталізації.
94. Безпідставним є також посилання представниці позивачки на те, що недопуск лейтенанта ОСОБА_3 до вищестоящого командира не впливав на виконання нею посадових обов`язків і тому не міг бути оцінений як дисциплінарно значуща поведінка. Такий довід не враховує, що під час виконання наказу чи службового доручення дотримання підпорядкованості, належне службове спілкування, неперешкоджання діям інших військовослужбовців, а також повага до їх честі й гідності становлять самостійні елементи належного проходження військової служби. Тому саме по собі посилання на те, що відповідна службова дія не була остаточно зірвана, в цьому випадку не виключає можливості кваліфікації попередньої поведінки як такої, що порушує вимоги статутів Збройних Сил України.
95. З урахуванням меж перегляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить з того, що суд апеляційної інстанції встановив обставини, які, за його висновком, передували госпіталізації позивачки, надав їм правову оцінку у взаємозв`язку зі змістом статутних обов`язків військовослужбовця та дійшов висновку про правомірність наказу військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування». Натомість доводи касаційної скарги в цій частині фактично зводяться до незгоди з установленими обставинами справи та спрямовані на переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. За таких обставин підстав вважати, що оскаржуване рішення апеляційного суду в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів не вбачає.
Щодо наказу військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
96. Суд першої інстанції виходив із того, що підставою для видання наказу військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування», яким до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення, був, зокрема, наказ від 1 грудня 2023 року № 1652 «Про призначення службового розслідування». Натомість суд апеляційної інстанції зазначив, що наказ № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» прийнято на підставі Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а результати службового розслідування були лише враховані під час його прийняття.
97. Водночас зі змісту наказу від 1 грудня 2023 року № 1652 убачається, що відповідне службове розслідування було призначене стосовно заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_2 та офіцера цього ж відділення лейтенанта ОСОБА_3 , а не стосовно позивачки. Саме на цю обставину послався суд першої інстанції, визнаючи спірний наказ у відповідній частині протиправним.
98. Із положень Дисциплінарного статуту Збройних Сил України випливає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника) і проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також ступеня вини. Отже, таке розслідування має індивідуально визначений предмет, який окреслюється рішенням про його призначення та межами обставин, що підлягають з`ясуванню.
99. За такого регулювання зазначення у наказі про призначення службового розслідування обставин, що підлягають перевірці, та осіб, стосовно яких воно проводиться, не може розглядатися як суто формальний реквізит, оскільки саме цими даними визначаються предмет і межі відповідного розслідування.
100. За таких обставин для правильного вирішення спору істотне значення має з`ясування того, чи узгоджується застосування до позивачки дисциплінарного стягнення за наказом № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» з тим, що службове розслідування, результати якого були покладені в основу або враховані під час прийняття цього наказу, у встановленому порядку було призначене не щодо неї, а стосовно інших військовослужбовців.
101. Колегія суддів виходить із того, що коли суб`єкт владних повноважень, обґрунтовуючи дисциплінарне стягнення, посилається на результати конкретного службового розслідування, суд має перевірити, чи узгоджується використання матеріалів такого розслідування щодо особи, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, з предметом і межами цього розслідування, а також чи відповідає це встановленій процедурі вирішення питання про дисциплінарну відповідальність саме цієї особи.
102. При цьому колегія суддів враховує, що службове розслідування не в усіх випадках є обов`язковою передумовою накладення дисциплінарного стягнення. Також у цій справі суд апеляційної інстанції, визнаючи правомірним наказ № 1930 «Про результати проведення службового розслідування», виходив, зокрема, з того, що факт публікації позивачкою відповідного допису у соціальній мережі Facebook є доведеним і не заперечується. Однак за такого підходу суд апеляційної інстанції мав надати належну оцінку доводам позивачки щодо значення наказу № 1652 та пояснити, з яких саме підстав ця обставина, за встановлених у справі умов, не впливає на правомірність спірного наказу.
103. Проте суд апеляційної інстанції не навів достатньо конкретизованих мотивів, з яких визнав юридично неістотною ту обставину, що службове розслідування, результати якого були враховані під час прийняття наказу № 1930 «Про результати проведення службового розслідування», призначалося не стосовно позивачки, а щодо інших військовослужбовців. Так само постанова апеляційного суду не містить індивідуалізованого аналізу того, чи було дотримано щодо позивачки вимоги процедури при використанні матеріалів відповідного розслідування для вирішення питання про її дисциплінарну відповідальність.
104. За такого правового регулювання та встановлених у справі обставин висновок суду апеляційної інстанції про правомірність наказу № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» у цій частині не можна визнати достатньо обґрунтованим, оскільки його зроблено без належної оцінки однієї з визначальних обставин спору - значення того, що матеріали службового розслідування, враховані під час прийняття спірного наказу, були одержані в межах розслідування, призначеного щодо інших осіб. За таких умов мотивування постанови апеляційного суду в цій частині не є достатнім.
Щодо наказу військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани
105. Як убачається зі змісту оскаржуваного наказу, підставою для застосування до позивачки дисциплінарного стягнення у виді суворої догани визначено порушення нею вимог статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
106. Суди попередніх інстанцій установили, що згідно з матеріалами службового розслідування 28 жовтня 2023 року позивачка перешкоджала старшому лейтенанту ОСОБА_5 та лейтенанту ОСОБА_6 у виконанні покладених на них обов`язків військової служби, а також допустила поведінку, яку дисциплінарний орган кваліфікував як образу честі й гідності військовослужбовця.
107. Доводи касаційної скарги у цій частині зводяться, по суті, до двох груп заперечень. По-перше, представниця позивачки стверджує про порушення процедури проведення службового розслідування, посилаючись на те, що строк його проведення було продовжено безпідставно, а саме розслідування, на її думку, не могло тривати понад два місяці з дня призначення. По-друге, скаржниця посилається на пояснення осіб, опитаних у межах службового розслідування, які, за її твердженням, не підтвердили факту вживання позивачкою нецензурної лексики, погроз чи інших проявів неповаги 28 жовтня 2023 року під час візиту старшого лейтенанта ОСОБА_5 та лейтенанта ОСОБА_6 .
108. Колегія суддів не знаходить підстав погодитися з наведеними доводами. Суд апеляційної інстанції надав оцінку аргументам позивачки щодо неправомірності продовження строку службового розслідування та встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2023 року № 1646 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 жовтня 2023 року № 1465» підставою для такого продовження була необхідність отримання додаткових документів на підставі рапорту від 30 листопада 2023 року. Апеляційний суд також установив, що загальний строк проведення службового розслідування не перевищив граничного двомісячного строку. За таких обставин сам лише довід про продовження строку розслідування не дає підстав для висновку про порушення процедури його проведення, якщо таке продовження здійснено в межах установленого строку та з посиланням на обставини, які потребували додаткової перевірки.
109. Посилання касаційної скарги на те, що окремі свідки не чули нецензурної лайки, погроз чи інших висловлювань, які, на думку скаржника, могли б свідчити про вияв неповаги з боку позивачки, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки ці доводи стосуються насамперед оцінки доказів та встановлених цим судом фактичних обставин справи.
110. Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд діє в межах повноважень, визначених статтею 341 КАС України, і не наділений повноваженнями повторно досліджувати докази, переоцінювати їх або встановлювати інші фактичні обставини, ніж ті, що встановлені судами першої та апеляційної інстанцій. З огляду на це наведені у касаційній скарзі аргументи в цій частині фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом апеляційної інстанції, та з установленими ним обставинами справи, а відтак не свідчать про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції перевірив доводи позивачки щодо строку проведення службового розслідування, з`ясував підстави його продовження та навів мотиви, з яких дійшов висновку про правомірність наказу військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування», підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в цій частині колегія суддів не вбачає.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
111. Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених дослідженими доказами, з наданням оцінки всім істотним доводам учасників справи. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції, діючи в межах статті 308 КАС України, зобов`язаний перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними у справі та додатково поданими доказами, дослідити доводи апеляційної скарги і заперечення на неї та, в разі незгоди з висновками суду першої інстанції, навести належні, конкретні й переконливі мотиви такої незгоди.
112. Такий підхід узгоджується і зі стандартом належного здійснення правосуддя, сформульованим у практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якого судові рішення повинні містити належні підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає детальної відповіді на кожен довід сторони, суд зобов`язаний належно відповісти на ті доводи, які є істотними для вирішення спору.
113. У цій справі суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо наказу військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування», навів лише загальні мотиви незгоди з цим рішенням, обмежившись посиланням на наявність підстав для видання оскаржуваного наказу. Водночас постанова апеляційного суду не містить достатньо конкретизованого аналізу того, з яких саме причин оцінка доказів, надана судом першої інстанції, є помилковою, і чому встановлені цим судом обставини не впливають на висновок про правомірність спірного наказу.
114. Зокрема, апеляційний суд не надав належної оцінки тому доводу, який був покладений судом першої інстанції в основу висновку про протиправність наказу № 1930, а саме тій обставині, що службове розслідування, результати якого були використані під час прийняття цього наказу, призначалося не стосовно позивачки, а щодо інших військовослужбовців. Обмежившись загальним висновком про правомірність дій відповідача, суд апеляційної інстанції не пояснив, чому ця обставина не впливає на правову оцінку спірного дисциплінарного стягнення. Саме такий довід, з огляду на його значення для правильного вирішення спору, підлягав окремій, чіткій і вмотивованій оцінці.
115. За таких обставин мотивування постанови суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо наказу військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» не можна визнати достатнім, повним і конкретизованим, оскільки воно не містить належного аналізу доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, достатнього для спростування тих висновків суду першої інстанції, які мали істотне значення для правильного вирішення спору. Отже, у цій частині постанова апеляційного суду не відповідає вимогам статті 242 КАС України.
116. Разом із тим колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправними та скасування наказів військової частини НОМЕР_1 від 18 грудня 2023 року № 1842 «Про результати проведення службового розслідування» та від 27 грудня 2023 року № 1936 «Про результати проведення службового розслідування», оскільки в цій частині апеляційний суд надав належну оцінку істотним обставинам справи і доводам сторін, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. Інші викладені в касаційній скарзі міркування також не дають достатніх підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення в цій частині.
117. Натомість у частині наказу від 26 грудня 2023 року № 1930 неповнота мотивування постанови апеляційного суду не дає касаційному суду можливості визнати, що відповідні доводи позивачки були належним чином перевірені й отримали вичерпну правову оцінку. Така процесуальна вада перешкоджає касаційному суду перевірити правильність висновків апеляційного суду в цій частині.
118. Верховний Суд також враховує, що за приписами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права. При цьому суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, вирішувати питання про достовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, а також збирати чи приймати до розгляду нові докази.
119. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для такого процесуального рішення є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази за умови наявності обґрунтованих підстав касаційного оскарження. Водночас за змістом частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, якщо порушення допущені лише цим судом.
120. Оскільки у цій справі саме суд апеляційної інстанції не забезпечив належної оцінки доказів і не з`ясував у повному обсязі обставин, що мають значення для правильного вирішення спору в частині позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 року № 1930 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани, колегія суддів позбавлена можливості перевірити правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права до спірних правовідносин у цій частині. За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню: постанова суду апеляційної інстанції в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд, тоді як у решті вона підлягає залишенню без змін.
121. Під час нового апеляційного розгляду суд має надати належну правову оцінку доводам сторін і доказам, що стосуються значення службового розслідування, призначеного наказом від 01 грудня 2023 року № 1652, для вирішення питання про правомірність наказу від 26 грудня 2023 року № 1930, а також перевірити й мотивовано оцінити співвідношення між особами, стосовно яких таке розслідування призначалося, та особою, до якої за його наслідками застосовано дисциплінарне стягнення. Залежно від установленого суд апеляційної інстанції має ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 260/497/24 скасувати в частині вирішення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2023 року № 1930 «Про результати проведення службового розслідування» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.
3. Справу № 260/497/24 у цій частині направити на новий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
4. В іншій частині постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді: М. В. Білак
Ж. М. Мельник-Томенко