Провадження №2/748/621/26	
 	Єдиний унікальний № 748/162/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
"10" квітня 2026 р.	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Хоменко Л.В.,
секретаря Базарної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №1371-4724 від 27 березня 2024 року в розмірі 31 644 грн. 88 коп. та судовий збір у сумі 2 662 грн. 40 коп.
Вимоги обґрунтовані тим, що 27 березня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір № 1371-4724 на суму 7 000 грн. 00 коп., строком кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, за зниженою відсотковою ставкою 1,20 % в день та стандартною відсотковою ставкою 1,50 % в день, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору. Товариство свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 7 000 грн. 00 коп. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 09 грудня 2025 року становить 35 333 грн. 88 коп. та складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 7 000 грн. 00 коп., простроченої заборгованості за нарахованими відсоткам у розмірі 28 266 грн. 00 коп. та простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 67 грн. 88 коп. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг TOB «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу в загальній сумі 3 689 грн. 00 коп. за умови погашення ним решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 31 644 грн. 88 коп., що становить прострочену заборгованість за кредитом – 7 000 грн. 00 коп. та прострочену заборгованість за нарахованими відсотками – 24 644 грн. 88 коп.
Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 27 березня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір про відкриття кредитної лінії № 1371-4724 на суму 7 000 грн. 00 коп., строком кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, за зниженою відсотковою ставкою 1,20 % в день та стандартною відсотковою ставкою 1,50 % в день (а.с. 12-21).
Договір про відкриття кредитної лінії № 1371-4724, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «НА ВСЕ» (а.с. 22-29) та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 32-34) підписано відповідачем 27 березня 2024 року електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором «С6064», Паспорт споживчого кредиту (зворот а.с. 29-31) підписано відповідачем 27 березня 2024 року електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором «А6064».
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Відповідно до наведеного, обґрунтованим висновком є те, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. 
Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року, по справі 127/33824/19.
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту № 1371-4724 від 27 березня 2024 року ОСОБА_1 було надано грошові кошти у розмірі 7 000 грн. 00 коп. (а.с. 36), перерахування яких підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на карту отримувача (відповідача) вказану відповідачем в особистому кабінеті. (а.с. 35).
Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Так, згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14 липня 2025 року становить 35 333 грн. 88 коп., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 7 000 грн. 00 коп., простроченої заборгованості за нарахованими відсоткам у розмірі 28 266 грн. 00 коп. та простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту у розмірі 67 грн. 88 коп. (а.с. 37-44).
Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором на загальну суму 3 355 грн. 12 коп. (зворот а.с.44).
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. 
Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. 
Також в Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг TOB «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу в загальній сумі 3 689 грн. 00 коп. за умови погашення ним решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 644 грн. 88 коп., що становить прострочену заборгованість за кредитом – 7 000 грн. 00 коп. та прострочену заборгованість за нарахованими відсотками – 24 644 грн. 88 коп.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: 
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050ЦК України (пункт 91 постанови); 
- до вказаних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови); 
- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);
- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови);
Відповідно до умов договору сторони погодили, що знижена процентна ставка складає 1,20% від суми кредиту за кожен день та стандартна процентна ставка складає 1,50% від суми кредиту за кожний день користування кредитом і застосовується у межах строку кредитування, зазначеного у пункті 4.12 цього договору.
З наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розрахунку заборгованості вбачається, що здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 27 березня 2024 року по 07 травня 2024 року включно (42 дні) з урахуванням зниженої процентної ставки 1,20% та з 08 травня 2024 року по 20 січня 2025 року (258 днів) з урахуванням стандартної процентної ставки 1,50%, що у сумі заборгованість за відсотками складає 28 266 грн. 00 коп.
Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг TOB «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу в загальній сумі 3 689 грн. 00 коп. за умови погашення ним решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 644 грн. 88 коп., що становить прострочену заборгованість за кредитом – 7 000 грн. 00 коп. та прострочену заборгованість за нарахованими відсотками – 24 644 грн. 88 коп.
Щодо розміру заявлених до стягнення з відповідача ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає таке.
Суд звертає увагу, що сума відсотків, заявлена до стягнення з відповідача заборгованість по процентам за кредитним договором №1371-4724 від 27 березня 2024 року становить 24 644 грн. 88 коп., з огляду на розмір кредиту за даним кредитним договором є явно завищеною, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами за кредитним договором №1371-4724 від 27 березня 2024 року в розмірі 24 644 грн. 88 коп., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1371-4724 від 27 березня 2024 року в розмірі 14 000 грн. 00 коп., яка складається з: 7 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7 000 грн. 00 коп. заборгованість за процентами.
Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 14 000 грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 7 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсотках 7 000 грн. 00 коп., яка виникла станом на 09 грудня 2025 року.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому позивачу підлягає компенсація судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач просить стягнути із відповідача 31 644 грн. 88 коп., що становить прострочену заборгованість за кредитом – 7 000 грн. 00 коп. та прострочену заборгованість за нарахованими відсотками – 24 644 грн. 88 коп. Водночас судом вирішено стягнути 14 000 грн. 00 коп., що становить 44,24 % заявлених позовних вимог.
Отже, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивачу підлягають компенсації витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 177 грн. 85 коп.(2 662 грн. 40 коп. * 44,24 %) 
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
За таких обставин, позивачу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесений судовий збір у розмірі 1 177 грн. 85 коп.
Враховуючи викладене, керуючись статями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 38548598; місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407) заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 7 000 грн. 00 коп., заборгованість по відсотках 7 000 грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 38548598; місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в сумі 1 177 грн. 85 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Чернігівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя       Хоменко Л.В.