Коростенський міськрайонний суд Житомирської області  

Справа № 279/6837/25
Провадження № 2/279/298/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року   м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О. Г., із секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності,
ВСТАНОВИВ:
До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернувся адвокат Стариченко А.В. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 квітня 2021 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 05 грудня 2021 року шляхом набуття права власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 (нуль цілих одна десята) га., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 1810700000:01:041:0271.
В обґрунтування позову зазначає, що 05 квітня 2021 року між громадянином України ОСОБА_2 (надалі за текстом - Відповідач) та громадянином України ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач) був укладений договір позики. 05 квітня 2021 року на забезпечення вимоги, що випливає з договору позики від 05 квітня 2021 р., між Відповідачем та Позивачем був укладений договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до п. 1 Договору позики Позивачем - ОСОБА_1 було надано Відповідачу - ОСОБА_2 позику у розмірі 238560 грн. 00 коп., що на момент укладення договору становить еквівалент 8520 доларам США 00 центам. У відповідності до п. 3 договору сторонами було погоджено графік погашення позики. Не зважаючи на це Відповідачем порушені взяті на себе зобов`язання по поверненню позики у строки встановлені п. З Договору (не повернуто позику у строк визначений п. 3 Договору позики). На сьогодні прострочена заборгованість складає 8520 доларів США 00 центів. П. 5.5.1. Договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим та/або договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки, Це застереження згідно Закону України “Про іпотеку" вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. П. 5.6. Договору іпотеки передбачено, що право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя та вибір способу задоволення таких вимог належить Іпотекодержателю. Ст. 37. Закону України «Про іпотеку» у редакції закону на момент підписання договору іпотеки, визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 передбачений порядок державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Так п. 61 Порядку визначено, що для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються: 1) оригінал або засвідчена іпотеко держателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як відомо, частина Запорізької області, включаючи території міста Мелітополя і Мелітопольського району, знаходяться під окупацією військовими формуваннями російської федерації починаючи з 25.02.2022. Наразі «Укрпошта» не надсилає листи до тимчасово окупованих територій, включно з Мелітополем, через припинення поштового сполучення. Відправлення посилок або листів в такі зони неможливе. Це обмеження діє з листопада 2014 року і стосується всіх поштових відправлень на тимчасово окуповані території. Враховуючи дані обставини позивач не має змоги скористатися своїм правом для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями розгляд цивільної справи переданий судді Івашкевич О.Г. 
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи з викликом в судове засідання повідомлявся шляхом оприлюднення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», а також за місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого виник спір та власником якого є останній. На час розгляду справи жодних заяв, клопотань, у т.ч. по суті позовних вимог, до суду не надходило. 
Ухвалою суду від 11.12.2025 року закрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
19.01.2026 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача про проведення судового засідання без його участі та позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити за матеріалами наявними у справі.
Суд, дослідивши зміст позовної заяви, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності та взаємозв`язку докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Захист цивільних прав та інтересів судом регулюється ст.16 Цивільного кодексу України, частиною 2 якої сособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Спірні правовідносини регулюються главою 24 третьої книги «Право власності» Цивільного кодексу України та Законом України «Про іпотеку».
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку» (далі-Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. 
Частиною 1 ст. 3 Закону № 898-IV визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. (ч.6 ст.3 Закону № 898-IV).
Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст.4 Закону № 898-IV).
Згідно зі ст.5 Закону предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов:
-нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;
-нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою цієї статті;
-нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.
Частиною 1 ст.33 Закону № 898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.4 ст.33 Закону).
Статтею 36 Закону передбачено позасудове врегулювання спору, відповідно до якого Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:
передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;
право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Статтею 37 Закону регулюється передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, відповідно якої іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття його у свою власність на підставі іпотечного договору є позасудовим способом захисту і не передбачено як спосіб захисту права шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності ні статтею 16 ЦК України, ні нормами глави 24 третьої книги, яка регулює підстави набуття права власності, ні Законом № 898-IV, ні договором, укладеним між сторонами.
Разом з тим, можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. 
Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (на час дії правовідносин) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.
Позивач, посилаючись на неможливість реалізації права набуття у власність предмета іпотеки у позасудовому порядку, не надав суду доказів його звернення до державного реєстратора та відмови останнього у вчиненні реєстраційної дії.
Разом з тим, право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки за рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотеко держателя та порядок реалізації визначені ст.38 Закону № 898-IV.
Реалізація предмета іпотеки за рішенням суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена ст.39 Закону № 898-IV.
Судом встановлено, що 05.04.2021 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав Позичальнику у власність гроші 238 560 гри. 00 коп. (двісті тридцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), що на момент укладання цього договору становить 8520 дол. США 00 центів (вісім тисяч п`ятсот двадцять доларів 00 центів) на умовах, викладених в цьому договорі, а Позичальник приймає ці гроші та зобов`язується повернути суму грошей, що не може бути менше суми еквівалентної 8 520 дол. США 00 центів (вісім тисяч п`ятсот двадцять доларів 00 центів) у встановлений строк (п.1 Договору позики). Сторони погодили строки повернення коштів частинами згідно графіку з визначенням останнього терміну до 05.05.2022 року (п.3 Договору).
Цього ж дня 05.04.2021 року між сторонами був укладений договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 05.04.2021 року за № 3197, відповідно до якого забезпечена вимога Іпотекодержателя ОСОБА_1 , що випливає з договору позики від 05 квітня 2021 року, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого Іпотекодержатель надав Іпотекодавцю позику в сумі 238 560 гри. 00 кой. (двісті тридцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), що на момент укладання цього договору становить еквівалент 8 520 дол. США (вісім тисяч п`ятсот двадцять доларів США) 00 центів, на умовах, викладених в Договорі позики, а Іиотекодавець зобов`язується повернути суму грошей до п`ятого квітня дві тисячі двадцять другого року. Предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 58,9 кв.м., який на підставі договору дарування від 19.10.2016 року належить на праві власності ОСОБА_2 та земельна ділянка, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1810700000:01:041:0271, право власності на яку на ім`я іпотекодавця зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.12.2016 року. 
Розділом 5 договору іпотеки визначено порядок звернення стягнення за предмет іпотеки та способи задоволення вимог Іпотекодержателя. Зокрема, п.5.5 цього договору передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим та/або договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Це застереження згідно Закону Украйні “Про іпотеку'' вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Іпотскодавець довів до відома Іпотекодержателя, про його місце проживання: АДРЕСА_2 . У випадку зміни місця проживання, Іпотекодавець зобов`язаний попередити про це Іпотекодержателя, про що укласти відповідні зміни та доповнення до договору іпотеки. У випадку неотримання (за будь-яких обставин) Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим та/або договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк, Іпотекодержатель має право зареєструвати за собою право власності па предмет іпотеки. Право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя та вибір способу задоволення таких вимог належить Іпотекодержателю.У випадку оголошення публічних торгів такими, що не відбулись, Іпотекодержатель має право прийняти предмет іпотеки у власність. При цьому згоди Іпотекодавця на це не потребується, а ціна предмета іпотеки, що передається у власність, визначається експертним шляхом.
Отже, сторонами узгоджено позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя на підставі укладеного договору іпотеки з дотриманням певної процедури.
Пунктом 5.4 договору іпотеки передбачено також, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.5.5.3).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15 передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону №898-IV є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону №898-IV суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.
Подібний за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 по справі № 760/14438/15-ц, в якій вказано, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 квітня 2021 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 шляхом набуття права власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки, оскільки такий спосіб судового захисту Законом України «Про іпотеку» як спеціальним нормативно-правовим актом, а також загальними положеннями ст.16, гл.24 книги 3 Цивільного кодексу України не передбачений.
Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону № 898-IV можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж набуття права власності на нього.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати у справі, відповідно до ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.
Керуючись ст. 4, 12, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 квітня 2021 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 05 грудня 2021 року шляхом набуття права власності відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя:  Оксана ІВАШКЕВИЧ