Справа № 761/31675/24
Провадження № 2/761/1172/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді:   Осаулова А.А.
за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.
представника позивача:   Мельниченко М.С. 
відповідача та його представника: ОСОБА_2., ОСОБА_6, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, - 
в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) через представника адвоката Мельниченко М.С. звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_2 (надалі по тексту - відповідач) про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2024 року, о 18 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Табірна - пров. Артилерійський у м. Києві при здійснені обгону на перехресті виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який виїхав з лівим поворотом. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 14.6а Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП. 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2024р., у справі №761/21861/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124  КУаАП.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen», номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в Прат «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно полісу № 218131085, де визначено умови виплат страхової суми за шкоду житло та здоров`ю - 320 000 грн., за шкоду майну - у розмірі 160000 грн., франшиза - у розмірі 3200 грн. 
На виконання вимог положень ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засіб» позивач звернулась до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування всі необхідні документи. 12.08.2024р. за результатами розгляду страхової справи, ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі - 156 800,00 грн. (160 000 грн. відповідальності страхової компанії - 3 200 (франшиза). 
Між тим, вказана сума не покриває в повному обсязі заподіяну майну позивача шкоду, а тому з метою оцінки нанесеного в результаті вищевказаної ДТП збитку власнику автомобіля «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 , позивач звернулась до судового експерта ОСОБА_4. та отримала висновок експерта № 34/81.06.24 про оцінку матеріального збитку від 25.06.2024, згідно якого розмір матеріального збитку, нанесений власнику колісного транспортного засобу «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП становить - 525 159,49 грн. 
При цьому, за цим висновком автомобіль позивача визнано фізичного знищеним, а тому виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону 1961-IV, автомобіль марки «Ніссан» номерний знак НОМЕР_2 підлягає ремонту і вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу значно перевищує його ринкову вартість.
З огляду на вищевикладене розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача визначаються як різниця вартості автомобіля позивача до та після ДТП, з вирахуванням розміру страхового відшкодування, що складає - 260 620,60 грн. (417 420, 60 грн. (різниця вартості автомобіля до та після ДТП) - 156 800,00 грн. (розмір страхового відшкодування).
Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 260620,60 грн., понесені витрати на сплату судового збору - 2606,21 грн., витрати на правову допомогу 30 000,00 грн., витрати, пов`язані із проведення оціни - 4500,00 грн.
Відзиву по справі подано не було.
У судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотань відповідача заперечував та просив позовні вимоги задовольнити і розглядати справу у  його відсутність.
Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, оскільки грошей на оплату експертизи він немає і просить врахувати оцінку збитків, що проводила страхова компанія і з якою погодився позивача, отримавши страхове відшкодування. Автомобіль позивача був раніше пошкоджений також в передню частину кузова в ДТП на території Канади і ремонтувався в Україні, а вже потів попав у ДТП за участю відповідача. Не всі пошкодження автомобіль отримав у цьому ДТП і тому оцінка на замовлення позивача невірна і є значно завищеною, а слід брати до уваги оцінку, що проведена на замовлення страхової компанії. Після ДТП позивач на автомобілі поїхала своїм ходом, він був проданий, а тому т/з ніяким чином не може бути фізично знищеним. Це не відповідає дійсності. 
Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2024 року у цій справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Протокольною ухвалою суду від 15.01.2025 року до матеріалів справи долучено оцінку стану т/з від 07.08.2024 року, що виконаний на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» із фото автомобілів.
Ухвалою суду від 15.01.2025 року було призначено судову авто технічну експертизу і направлено справу до експертної установи.
Ухвалою суду від 16.04.2026 року було відмовлено в задоволенні клопотання про призначенні судовою трасологічної експертизи.
Ухвалою суду від 16.04.2026 року було відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі. 
Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31.05.2024 року, о 18 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Табірна - пров. Артилерійський у м. Києві при здійснені обгону на перехресті виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який виїхав з лівим поворотом. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 14.6а Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП. 
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2024р., у справі №761/21861/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124  КУаАП (а.с.10-11). 
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Власником автомобіля марки «Nissan» д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с. 9).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинено матеріальну шкоду.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen», номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в Прат «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», згідно полісу № 218131085, де визначено умови виплат страхової суми за шкоду житло та здоров`ю - 320 000 грн., за шкоду майну - у розмірі 160000 грн., франшиза - у розмірі 3200 грн. 
12.08.2024р. за результатами розгляду страхової справи, ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі - 156 800,00 грн. (160 000 грн. відповідальності страхової компанії - 3 200 (франшиза) (а.с.12). 
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків.
Вважаючи, що розміру відшкодування від страхової компанії недостатньо, ОСОБА_1 в червні 2024 року звернулась до ФОП « ОСОБА_4 » для проведення оцінки вартості пошкодженого автомобіля марки «Ніссан», про що було укладено Договір від 20.06.2024 р. (а.с. 36-37). 
За результатами вказаної оцінки ФОП « ОСОБА_4 » від 25.06.2024 року визначено, що ринкова вартість транспортного засобу «Nissan» номе НОМЕР_2 , до пошкодження становить: 525 159,49 грн.; вартість відновлювального ремонту необхідного для його відновлення становить: 639 864,43 грн.; розмір матеріального збитку нанесений власнику вказаного т/з становить: 525159,49 грн., а його ж ринкова вартість, пошкодженого внаслідок ДТП на дату проведення оцінки (у пошкодженому стані) становить: 107 738,89 грн. 
За проведення зазначеної оцінки позивач сплатила на рахунок ФОП « ОСОБА_4 » - 4500,00 грн. (а.с. 39).
Доказів фактичних витрат на ремонт автомобіля позивача марки «Ніссан» суду не надано.
Суд зауважує, що Законом не заборонено потерпілим для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти.
Між тим, відповідно до пп. 34.1 - 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Встановлено, що на замовлення страховика відповідача було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку №4111 від 07.08.2024 р.
Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №301/1075/15-ц зазначав, якщо страхова компанія у передбачений законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то особа, якій заподіяно збитки (позивач) не набуває правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
В постанові Верховного Суду від 15.10.2020 р. у справі №755/7666/19 вказано, що під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує ліміт страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) 
Вказана різниця викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
Для правильного вирішення справи слід проаналізувати наявні у справі докази, а саме дві оцінки матеріальних збитків автомобіля позивача, оскільки висновку експерта у розпорядженні суду не надано.
Не погоджуючись із висновками оцінки, проведеної ФОП « ОСОБА_4 » від 25.06.2024 року на замовлення позивача, сторона відповідача просила суд призначити судову авто технічну експертизу матеріальних збитків, заподіяних автомобілю позивача.
Ухвалою суду від 15.01.2025 року було призначено судову авто технічну експертизу і направлено справу до експертної установи, але сторона відповідача в подальшому відмовилась від проведення вказаної експертизи, обґрунтовуючи значною сумою вартості вказаної експертизи та відсутністю коштів на її оплати.
При цьому, сторона відповідача іншого висновку експерта суду не надала, а просила суд взяти до уваги звіт-оцінку про визначення вартості матеріального збитку від 07.08.2024 року, що проведений ФОП « ОСОБА_5 » на замовлення Прат «УСК «Княжа Вієнна Іншуран Груп» (а.с.63-83), надавши її до суду в якості доказу. 
У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Так, за замовленням позивача надано звіт-оцінку ФОП « ОСОБА_4 » від 25.06.2024 року визначено, що розмір матеріального збитку нанесений власнику вказаного т/з становить: 525159,49 грн. (а.с.13-35) і за яким вбачається про необхідність визнання т/з фізично-знищеним у відповідності до вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Сторона ж відповідача не надавши висновку експерта, просила врахувати звіт-оцінку з  визначення вартості матеріального збитку від 07.08.2024 року, що проведений ФОП « ОСОБА_5 » на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», де визначено розмір матеріального збитку - 214 752,64 грн. (а.с.63-83).
Порівнюючи вказані звіти про оцінку т/з суд приймає як належний та допустимий доказ і вважає за необхідне покласти у основу для визначення розміру матеріальних збитків саме звіт-оцінку від 07.08.2024 року, проведений ФОП « ОСОБА_5 » на замовлення ПраТ «УСК «Княжа ВІГ», де визначено розмір матеріального збитку - 214 752,64 грн. з огляду на наступне.
Зокрема, позивач, отримавши кошти страхового відшкодування від страхової компанії, жодних претензій щодо невірного цього звіту не подавав і зі страховиком спору не мав, а тому, на думку суду, погодився із визначенням як розміру відшкодування, так і визначеним у оцінці розміром відновлювального ремонту.
Докази щодо неправомірних дій страхової компанії під час визначення розміру збитків для проведення страхового відшкодування у матеріалах справи відсутні. 
Тобто, наданий відповідачем звіт, виготовлений на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ не визнавався таким, що складений з порушеннями нормативних актів щодо оцінки майна. Його обґрунтування у суду не викликає сумніву.
Крім того, за звітом-оцінкою, проведеною ФОП « ОСОБА_4 » від 25.06.2024 року, на замовлення позивача вартість певних деталей т/з є значно завищеною в порівнянні із звітом, виконаним на замовлення страхової.  
При цьому, суд не враховує посилання позивача щодо знищення автомобіля та можливості відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди варто зазначити наступне.
Згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено висновок, що «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди».
Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зношеності не перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, суд дійшов висновку, що автомобіль Nissan» номерний знак НОМЕР_2 , не є фізично знищеним.
Відтак, суд приймає до уваги звіт №4111 від 07.08.2024 р., виготовлений на замовлення страхової компанії, оскільки позивач не довів, що розмір страхової виплати, встановлений на підставі наданого звіту, визначено неправильно.
Враховуючи викладене, слід стягнути на користь позивача з винуватця ДТП - ОСОБА_2 кошти матеріальних збитків із врахуванням сум, визначених у звіті-оцінці №4111 від 07.08.2024 року, що проведений ФОП « ОСОБА_5 » на замовлення ПраТ «УСК «Княжа ВІГ», у розмірі - 222 831,08 грн. (379631,08 грн. (це вартість відновлювального ремонту) - 156 800 грн. (виплачене страхове відшкодування).
Стосовно розподілу судових витрат варто вказати наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
За п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи обсяг задоволених вимог майнового характеру, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі - 2228,31 грн. (85,5 % від суми сплаченого збору).
Оскільки судом не взято до уваги проведений на замовлення позивача звіт-оцінку ФОП « ОСОБА_4 » від 25.06.2024 року, то витрати на його проведення слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 133, 137, 141, 211, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, - 

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у кошти матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі - 222 831,08 грн. та витрати на сплату судового збору - 2228, 31 грн., а всього в розмірі - 225 059 грн. 39 коп. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити. 

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 . 

Суддя:    Осаулов Андрій