УХВАЛА
14 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 0417/12544/2012

провадження № 61-4029ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Інтелект» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2026 році ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист від 09 жовтня 2014 року № 2/202/398/2013, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпра таким, що не підлягає виконанню.

2. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 02 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду 
від 11 лютого 2026 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

3. Верховний Суд ухвалою від 16 березня 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 02 грудня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року в провадженні за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», 
 ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВ«Бізнес-Інтелект» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

4. 26 березня 2026 року через підсистему Єдиної судової інформаційно - комунікаційної системи «Електронний суд» до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 02 грудня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року.

5. У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення, яким заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

6. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

9. Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

10. Отже, відповідно до зазначеної норми процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень не допускається.

11. Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

12. Враховуючи наведене, що ОСОБА_1 вже звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра 
від 02 грудня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 11 лютого 2026 року та судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження у цій справі, відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої скаржником касаційної скарги на вказані судові рішення.

13. За таких обставин у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

14. Верховний Суд звертає увагу заявника на положення пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України, відповідно до змісту якої, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

15. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

16. Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною 
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року в провадженні за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Інтелект» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк