ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/458/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №704/495/23 Категорія: 310020000 	Дьяченко Д. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Новіков О. М., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.11.2025(повний текст складено 11.11.2025, суддя в суді першої інстанції Дьяченко Д. О.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,
в с т а н о в и в :

у травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у цій справі, мотивуючи тим, що 18.07.2019 сторони зареєстрували шлюб, у якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 21.03.2023 шлюб між було розірвано. 
Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. 
Позивач вказує, що ОСОБА_2 працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти.
За наведених підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалюючи рішення суд прийшов до висновку, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому об`єктивні обставини, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитини щомісячно відсутні.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 10.01.2026 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на судом порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та направити справу для нового розгляду до районного суду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ним регулярно надається позивачу матеріальна допомога на утримання сина. Вказує, що судом першої інстанції не досліджено та не встановлено майновий стан сторін, стан здоров`я дитини та інших особливостей.
Зазначає, що позивач разом із сином у 2023 році виїхала за межі України та чинить перешкоди у спілкуванні відповідача з сином.
Скаржник також вказує, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що судом не було враховано при ухваленні рішення.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.01.2020 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 
Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 21.03.2023 шлюб між було розірвано. 
Син сторін проживає з матір`ю - позивачем у справі.
Відповідно до рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03.03.2025, яке набрало законної сили 04.06.2025 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Відділ служби у справах дітей Тальнівської міської ради; Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі матері у вихованні дитини залишено без задоволення.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 36) .
Згідно доводів позовної заяви позивач бажає стягувати аліменти на утримання сина, оскільки домовленості в них з відповідачем немає.
Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; ст.182 СК України – при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття - ст.180 СК України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За наявності між батьками спору щодо здійснення обов`язку утримувати дитину тим з батьків, який проживає від неї окремо та безпосередньо не утримує дитину, суд першої інстанції в цій справі прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, що належним чином враховуватиме інтереси дитини та відповідає її потребам.
Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Будь-яких доказів свого скрутного матеріального становища, відсутності доходів, неможливості сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем відповідач до суду не надав.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач із сином виїхали ще у 2023 році за межі України не спростовують правильність висновків місцевого суду щодо наявності обов`язку батька сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина, враховуючи, що відповідачем не надано доказів сплати коштів на утримання сина у добровільному порядку. Самий лише факт виїзду неповнолітньої дитини за мері території України, враховуючи введення в Україні воєнного стану та наявність реальної загрози життю і здоров`ю неповнолітньої особи через повномасштабне вторгнення в Україну російської федерації, не доводить відсутність у матері права на одержання аліментів від відповідача на утримання сина сторін.
Також, колегія суддів вважає, що наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини само по собі не є підставою для скасування рішення суду, скаржник не спростував належними та допустимими доказами той факт, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у визначеному судом розмірі.
Інших доводів у підтвердження помилковості висновків суду першої інстанції у даній справі апеляційна скарга відповідача не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.11.2025належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.11.2025 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 17.02.2026. 

Суддя-доповідач

Судді