ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/15259/25  Номер провадження 33/814/413/26	Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю адвоката Кулика П.Л. – захисника в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кулика П.Л. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою, 22.11.2025 о 19-59 год. в м. Кременчуці по вул. Європейській ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO T13110» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, сповільненість мови, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат Кулик П.Л. - захисник в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що обставини зазначені в протоколі, не відповідають дійсності, на відеозаписах чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд і жодним чином не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Але зважаючи на те, що поліцейські повідомили, що автомобіль має залишитися на місці зупинки і, що назад його не доставлять, а також, враховуючи присутність разом з ними співробітників ТЦК, ОСОБА_1 боявся сідати до них в автомобіль, оскільки першочергово хвилювався, що його одразу заберуть звідти на війну.
Вказує, що ОСОБА_1 просив дати можливість поїхати з поліцейськими на власному транспортному засобі у супроводі поліцейських, що не заборонено законом та не є відмовою від проходження огляду.
Зазначає, що на відео видно, що жодної із перелічених в п. 3 та п. 4 Розділу І Інструкції №1452/735 ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, а тому в інспектора не виникало жодних підстав для пропонування йому огляду на стан сп`яніння.
Вказує, що висновок суду про обов`язок водія сідати в автомобіль поліції не відповідає вимогам закону і є лише суб`єктивним довільним тлумаченням закону.
Зазначає, що через 34 хвилини (в межах 2-х годин) ОСОБА_1 фактично пройшов медичний огляд, за результатами якого було видано офіційний медичний висновок, який підтверджує, що він перебував у тверезому стані, що підтверджує надуманість звинувачень про будь-які ознаки наркотичного сп`яніння та спростовує версію про сп`яніння та підтверджує надуманість «ознак», на які посилалися поліцейські.
Також вказує, що поліцейські після складання протоколу не відсторонювали водія від керування автомобілем та автомобіль шляхом блокування чи евакуації тимчасово не затримували. Після вручення протоколу ОСОБА_1 на цьому автомобілі самостійно поїхав до медичного закладу для проходження огляду відповідно до встановленого порядку.
Зазначає, що побоювання ОСОБА_1 сідати до службового автомобіля поліцейських та представників ТЦК були абсолютно реальними й обґрунтованими, адже його дружина перебувала на 9-му місяці вагітності та з дня на день мала народити їхню першу дитину. Він, як відповідальний майбутній батько, не міг допустити ситуації, за якої його силоміць доставлять до ТЦК та фактично позбавлять можливості бути поруч у момент пологів та підтримати свою сім`ю, що стало причиною його небажання сідати в автомобіль поліції, а не будь-яка спроба ухилитися від проходження огляду. Дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того вказує, що визнаючи дії апелянта «відмовою» від проходження огляду, місцевий суд вийшов за межі своїх повноважень та підмінив закон власним тлумаченням, оскільки жодна норма КУпАП, Порядку № 1103 чи Інструкції № 1452/735 не ототожнює небажання їхати у службовому автомобілі поліції з відмовою від огляду та не встановлює обов`язку доставлення виключно таким способом.

Заслухавши виступ захисника Кулика П.Л. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.
Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 22.11.2025 серії ААД № 881526; направлення до КНМП «Кременчуцька лікарня планового лікування» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.11.2025; копії постанови серії ЕНА № 6203997 від 22.11.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відеозапису події.
Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO T13110» д.н.з. НОМЕР_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин, був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, за що на нього накладено адміністративне стягнення постановою серії ЕНА № 6203997 від 22.11.2025.
В ході спілкування з водієм після зупинки транспортного засобу, у поліцейського виникли підозри про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, повідомлено водія про виявлені у нього ознаки (виражене тремтіння пальців рук, порушена мова) та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Слід звернути увагу, що встановлення ознак сп`яніння, що є підставою для направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції поліцейського, а не суду.
Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився, однак почав висловлювати умови, за яких такий огляд він готовий пройти.
Однак, висування водієм додаткових умов для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку не передбачено, позаяк водій зобов`язаний виконати вимогу, передбачену п. 2.5 ПДР для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, яку ОСОБА_1 фактично відмовився виконувати.
ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також надано можливість консультуватися із питань права по телефону.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 нібито не хотів сідати до патрульного автомобіля через побоювання його затримання працівниками ТЦК, то вони є надуманими, оскільки водія було повідомлено, що особи, які присутні на місці події разом із поліцейськими, відносяться до військовослужбовців Національної гвардії України та разом здійснюють патрулювання і не є представниками ТЦК та СП.
Крім того, зазначені особи жодним чином не зверталися до ОСОБА_1 та не намагалися його затримати.
Отже, суд розцінює таку версію сторони захисту, як спосіб уникнути проходження огляду, оскільки ОСОБА_1 хоча і не заперечував проходження ним огляду в закладі охорони здоров`я, але кожен раз висував працівникам поліції нові вимоги, зокрема щодо доправлення його до медичного закладу на власному транспорті.
Такі дії водія були правомірно визнані працівником поліції такими, що спрямовані на ухилення від проходження огляду в установленому законом порядку, про що ОСОБА_1 неодноразово попереджався, однак продовжував висувати свої вимоги для проходження огляду, що фактично свідчить про відмову ОСОБА_1 від здійснення огляду.
Таким чином, наявний в справі відеозапис в повному обсязі відображає обставини вчиненого правопорушення.
Істотних порушень правил проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та порядку оформлення відмови від його проходження, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння, в результаті якого він не перебував в стані сп`яніння, не можуть братися до уваги, оскільки такий огляд проведений поза межами передбаченої законом процедури та ОСОБА_1 ставилося в провину саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, а не перебування в стані наркотичного сп`яніння.
Враховуючи наведене, вважаю доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кулика П.Л. - захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Н.М. Харлан