Справа № 215/6593/25 
2/215/535/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О., за участю: секретаря Оніщенко Ю.М., розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Новака Артура Михайловича до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
04.08.2025 представник позивача – адвокат Новак А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із загибеллю доньки позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 13 березня 2025 року приблизно о 16 год. 00 хв водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на головну дорогу з прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував стан дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом «Yamaha», VIN (номер рами) № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, разом з пасажиркою ОСОБА_4 , що знаходилась на задньому сидінні позаду водія. ІНФОРМАЦІЯ_4 у результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_4 померла в лікарні від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди травм. Позивач є єдиним спадкоємцем загиблої та має право на отримання страхового відшкодування. В результаті вказаної ДТП та наслідків від неї у вигляді загибелі доньки позивача останній було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим у неї виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача у розмірі та з підстав викладених нижче. 
Оскільки відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» станом на 13.03.2025 (дата ДТП), позивач 22 травня 2025 року звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю її доньки ОСОБА_4 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася з додатковою заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із здійсненням витрат на поховання доньки ОСОБА_4 .
У відповіді за вих. №27070300222/3 від 24.06.2025 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» прохало надати, зокрема, рішення по кримінальному провадженню щодо винесення відповідного рішення (відповідного вироку (рішення) суду або постанови органу НПУ) щодо встановлення вини учасників ДТП.
Представник позивача у позовній заяві посилається на те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.
На день настання страхового випадку (13.03.2025) статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 8 000,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 96 000,00 грн (12х8000 грн. = 96000 грн.). Крім того, позивач понесла витрати на поховання потерпілого у розмірі 35 750,00 грн.
На підставі викладеного, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки у розмірі 96 000 грн та 35 700 грн страхового відшкодування витрат на поховання.
Короткий виклад заперечень відповідача
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивачем наразі не доведено факту настання цивільно-правової відповідальності саме ОСОБА_2 , а отже у страховика на цей час відсутній обов`язок згідно з полісом виплати страхового відшкодування позивачу. Виплата позивачу витрат на поховання є можливою після встановлення настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_2 в порядку, встановленому чинним законодавством.
Заяви, клопотання
06.10.2025 представник позивача ОСОБА_5 подав суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог у частині морального відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка»» з 96 000, 00 грн до 48 000, 00 грн про долучення до матеріалів справи копію підозр в кримінальному провадженні №12025041230000720 від 13.03.2025 року, де позивач ОСОБА_1 є потерпілою особою.
26.01.2026 представник позивача Новак А.М. надіслав суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії квитанції про сплату страхового відшкодування позивачці ОСОБА_1 у розмірі 50 000,00 грн, здійснену Моторним (транспортним) страховим бюро України. Проте, саму копію до клопотання не було додано.
10.02.2026 від представника позивача Новака А.М. надійшло до суду клопотання про повторне долучення до матеріалів справи копії вищевказаної квитанції та копій свідоцтв про шлюб та реєстрацію ФОП ОСОБА_6 .
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 2025 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі про стягнення страхового відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження і призначено проведення підготовчого судового засідання на 08.09.2025. 
За клопотанням представника позивача підготовче судове засідання було відкладено на 07.10.2025.
Ухвалою від 07.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 18.11.2025.
Судове засідання, призначене на 18.11.2025 було відкладено на 22.12.2025 з об`єктивних обставин.
Через відсутність електропостачання в суді судові засідання 22.12.2025 та 26.01.2026 були відкладені на 26.01.2025 та на 24.02.2026 відповідно.
Представник позивача у судове засідання 24.02.2026 не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його з позивачем відсутності та підтримку позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач у відзиві на позов просив суд розглядати справу без участі свого представника. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 
13 березня 2025 року приблизно о 16 год. 00 хв водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи на головну дорогу з прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував стан дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом «Yamaha», VIN (номер рами) № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, разом з пасажиркою ОСОБА_4 , що знаходилась на задньому сидінні позаду водія. 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» відповідно до полісу №226855955 зі строком дії з 00:00 03.02.2025 по 02.02.2026 включно (копія, а.с.46-47).
За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 13.03.2025 були внесені відомості до ЄРДР за №12025041230000720 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (копія, а.с.21).
ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії серія НОМЕР_4 , виданого 18.03.2025 (копія, а.с.9).
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №642 від 17.03.2025 причиною її смерті є шок, множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла; смерть настала внаслідок зіткнення з легковим автомобілем, вантажним автомобілем типу «пікап» або фургоном, мотоцикліст-пасажир травмований внаслідок дорожнього нещасного випадку (копія, а.с.10).
Батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.7).
ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 06 вересня 2019 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.95).
У повідомленні про підозру від 24.09.2025, що вручена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано, що 13 березня 2025 року о 16 годині 45 хвилин він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним мотоциклом «Yamaha» без відомчої реєстрації, рухався у світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вулиці Доватора у напрямку вулиці Адмірала Головка, що в Тернівському районі м. Кривого Рогу з пасажиром позаду себе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дана ділянка проїзної частини є двосмуговою дорогою із двостороннім рухом, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою у вигляді переривчастих ліній.
У вищевказаний час, тобто 13 березня 2025 року о 16 годині 45 хвилин, поблизу електроопори без номеру та будинку АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався по прилеглій території зі сторони будинку АДРЕСА_1 в напрямку проїзної частини вулиці Адмірала Головка за кермом автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150».
У подальшому, здійснюючи рух на вищевказаній ділянці дороги, 13 березня 2025 року о 16 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру, для забезпечення безпечного руху, рухаючись із швидкістю 88 км/год, тобто із перевищенням дозволеної у населених пунктах швидкістю, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись по середині відносно меж проїзної частини, виявивши перешкоду у своїй смузі руху у вигляді автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», без застосування гальмування керованого ним мотоцикла, не здійснив дії, аж до повної зупинки транспортного засобу аби уникнути дорожню транспортну подію, допустив зіткнення керованого ним мотоцикла «Yamaha» правою бічною частиною, з правовою передньою частиною автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеного зіткнення водій та пасажир разом із мотоциклом «Yamaha» за некерованим інерційним пересуванням виїхав на зустрічну смугу для руху, де на той момент було припарковано автомобіль «Mercedes Benz 412D» реєстраційний номер НОМЕР_6 , з яким зіткнувся. Порушення вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді комплексу сполученої тупої травми тіла, отриманої на місці дорожньо-транспортної пригоди, від чого вона померла ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 21 години 50 хвилин у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №7» (копія, а.с.64-67).
Відповідно до повідомлення про підозру від 24.09.2025 ОСОБА_2 , він 13 березня 2025 року о 16 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 14.01.2020 належить ОСОБА_10 , самостійно рухався у світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю по прилеглій території зі сторони будинку АДРЕСА_1 в напрямку проїзної частини вулиці Адмірала Головка. Дана ділянка проїзної частини є двосмуговою дорогою із двостороннім рухом, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою у вигляді переривчастих ліній.
У вищевказаний час, тобто 13 березня 2025 року о 16 годині 45 хвилин, поблизу електроопори без номеру та будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння рухався проїзною частиною за кермом мотоциклу «Yamaha» з пасажиром позаду себе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі сторони вулиці Доватора в напрямку вулиці Адмірала Головка, що в Тернівському районі м. Кривого Рогу.
Надалі водій ОСОБА_2 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, діючи з кримінальною протиправною злочинною недбалістю, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, не зупиняючись, здійснюючи виїзд на нерегульоване перехрестя Т-подібної форми проїзної частини вулиці Адмірала Головка, що в Тернівському районі м. Кривого Рогу та не виконавши вимоги знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», виконав маневр повороту ліворуч, виїхавши на проїзну частину вулиці Адмірала Головка в напрямок дороги вулиці Доватора. Під час здійснення виїзду та виконання маневру водій ОСОБА_2 не діяв таким станом, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, маючи об`єктивну можливість виявити вищевказаний мотоцикл з лівою сторони, який рухався у напрямку руху його автомобіля по вулиці Адмірала Головка, виявивши мотоцикл загальмував, тим самим зупинив свій автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado 150» посеред проїзної частини, тим самим створивши перешкоду водію мотоциклу «Yamaha» ОСОБА_3 .
В подальшому водій мотоциклу ОСОБА_3 наблизившись до автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» по вулиці Адмірала Головка, що в Тернівському районі м. Кривого Рогу, зіткнувся з останнім правою стороною мотоцикла «Yamaha» у передню праву частину автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150». Внаслідок зазначеного зіткнення водій та пасажир разом із мотоциклом «Yamaha» за некерованим інерційним пересуванням виїхав на зустрічну смугу для руху, де на той момент було припарковано автомобіль «Mercedes Benz 412D» реєстраційний номер НОМЕР_6 , з яким зіткнувся.
Порушення вимог п.2.3 «б» та п.10.2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини з множинними флуктуючими переломами 2, 4, 5, 6, 7 ребер ліворуч, уламковий перелом лівої лопатки, перелом правої клубової кістки, травматичний розрив лівої легені, травматичний гемопневмоторакс ліворуч, підшкірна емфізема, множинні садна тулубу та кінцівок, а пасажир мотоциклу ОСОБА_4 отримала на місці дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження у вигляді комплексу сполученої тупої травми тіла. Всі виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_4 прижиттєві, виникли у короткий проміжок часу один за одним, внаслідок дії тупих предметів з широкою розповсюдженою поверхнею або при ударі об такі та могли виникнути у пасажира мототранспортного засобу в умовах ДТП. Смерть ОСОБА_4 настала 13.03.2025 близько 21 години 50 хвилин у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №7» від сполученої тупої травми тіла, отриманої на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто поблизу електроопори без номеру та будинку АДРЕСА_1 (копія, а.с.68-71).
Представник позивача, діючи від імені позивачки ОСОБА_1 , 22.05.2025 направив відповідачу ПрАТ «СК «Уніка» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду разом із заявою про виплату страхового відшкодування (копія, а.с.11, 12, 13-14).
Крім того, представником позивача від імені позивачки 13.06.2025 на адресу відповідача направлено додаткову заяву про виплату страхового відшкодування від 03.06.2025 (копія, а.с.15, 16).
Відповідач листом вих.№27070300222/3 від 24.06.2025 повідомив представника позивача про призупинення розгляду даної справи до моменту отримання інформації щодо винесення рішення (відповідного вироку (рішення) суду або постанови органу НПУ) щодо встановлення вини учасників ДТП та попросив надати копію одного із зазначених документів із посиланням на ст. 32.3.13 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (копія, а.с.17). 
Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП доньки позивачки та витрат на її поховання в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Правові норми, застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Оскільки автомобіль відноситься до джерела підвищеної небезпеки, відшкодування спричиненої шкоди здійснюється незалежно від вини.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час виникнення спірних правовідносин регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №3720-IХ), який спрямований на спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні. 
Положеннями статей 4, 5 Закону №3720-IХ визначено, що предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом.
Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку.
Страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 14 Закону №3720-IХ у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Розміри страхових сум за внутрішніми договорами страхування встановлюються за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб, - у розмірі, еквівалентному не менше 1,3 мільйона євро на одну потерпілу фізичну особу, та у розмірі, еквівалентному не менше 6,45 мільйона євро на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб.
Пунктом 1 Розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону №3720-IХ визначено, що частина друга статті 14 вводиться в дію з 1 січня року, що настає через п`ять років після вступу України до Європейського Союзу. 
До введення в дію частини другої статті 14 цього Закону розмір страхової суми становить за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб з дня введення в дію цього Закону – 500 тисяч гривень на одну потерпілу особу та 5 мільйонів гривень на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих осіб (підпункт 1 пункту 5 Розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону №3720-IХ).
Відповідно до ч. 1 статті 18 Закону №3720-IХ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Згідно з частиною 3 статті 25 Закону №3720-IХ страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року за № 199/1100/19.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) сформовано правовий висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Порядок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, визначено у ч. 1 статті 25 Закону №3720-IХ. Вказаною нормою встановлено, що страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи здійснюється, якщо смерть потерпілої фізичної особи настала протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди та є прямим її наслідком. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), 21 серпня 2019 року у справі № 712/14046/18 (провадження № 61-10868св19), 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), 28 жовтня 2020 року у справі № 445/370/19 (провадження № 61-10504св20), 24 листопада 2021 року у справі № 342/709/20 (провадження № 61-11129св21) та ін.
При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки (Постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 208/4598/21 провадження № 61-6997св22 від 05.10.2022).
Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).
У справі відсутні докази наявності умислу потерпілої або дії непереборної сили, тому підстав для звільнення від цивільно-правової відповідальності страховика власника джерела підвищеної небезпеки – автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 – ПрАТ «СК «Уніка» (поліс №226855955) немає.
Позивач зазнала моральної шкоди внаслідок втрати єдиної доньки в результаті вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди. Вона проходила стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» з 28.03.2025 по 04.04.2025 з приводу гострої реакції на стрес 13.03.2025 і розладу адаптації у вигляді депресивної реакції та виписана з незначним покращенням (копія, а.с.20).
Після дорожньо-транспортної пригоди позивачка відчуває дуже важкі й інтенсивні емоції, глибокий безпросвітний смуток, відчай, депресію та шок, що дуже позначилось на її фізичному стані.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Як зазначалось вище, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах.
Вказана норма є імперативною і Законом не передбачено право страховика зменшувати розмір цього відшкодування.
Отже, мінімально гарантований розмір відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, який позивачка ОСОБА_1 має право отримати від відповідача (страховика ПрАТ «Уніка») це – 100 000 грн, з урахуванням того, що крім неї як матері потерпілої, право на отримання страхового відшкодування має батько ОСОБА_7 .
Позивач в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України зменшила розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди до суми 48 000,00 грн, з огляду на те, що у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за №12025041230000720 від 13.03.2025, де позивач ОСОБА_1 є потерпілою обвинувачення пред`явлено двом особам.
МТСБУ 16.01.2026 здійснило виплату страхового відшкодування у вигляді моральної шкоди позивачці ОСОБА_1 на суму 50 000,00 грн, про що надано суду відповідну банківську довідку (копія, а.с.94). 
Суд враховує, що позивачці безсумнівно завдано моральну шкоду внаслідок раптової трагічної смерті доньки, а тому, зважаючи на характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка у зв`язку з втратою єдиної дитини, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 48 000 грн підлягає відшкодуванню страховиком в межах суми ліміту відповідальності.
Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок умислу потерпілої або непереборної сили, а тому цивільно-правова відповідальність страховика, який відповідає за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки у межах суми страхового відшкодування, за встановлених обставин справи не виключається, незважаючи на направлення до суду обвинувальних актів щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , і відсутність рішення суду (яке б набрало законної сили) у кримінальній справі із висновками стосовно вини водія забезпеченого транспортного засобу, що не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати таку шкоду, оскільки цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини. 
Відповідно до ч. 5 статті 32 Закону №3720-IХ граничний строк для прийняття рішення за заявою про страхову (регламентну) виплату становить 60 календарних днів з дня подання заяви та всіх необхідних у відповідному страховому випадку документів, передбачених частиною третьою цієї статті, з урахуванням положень цієї частини та частини сьомої цієї статті. Перебіг строків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, зупиняється з моменту отримання страховиком (МТСБУ) інформації про те, що дорожньо-транспортна пригода розглядається у цивільному, господарському, кримінальному провадженні або у справі про адміністративне правопорушення, у разі якщо страховик (МТСБУ) вимагав надання документів, передбачених пунктами 12 і 13 частини третьої цієї статті, до дня, коли страховику (МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (частина 6 статті 32 Закону №3720-IХ).
Вказаною нормою не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.
При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №242/1930/21 (провадження № 61-17923св21). 
Крім того, позивачкою понесені витрати на поховання своєї доньки, що підтверджується накладною №7 від 14.03.2025 (копія, а.с.18).
Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Згідно з ч. 4 статті 25 Закону №3720-IХ Страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням. 
З наданої копії накладної №7 від 14.03.2025 загальні витрати на поховання становлять 35 750 грн, що не перевищує встановлений Законом розмір (а.с.18).
Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди через відсутність будь-якого судового рішення по кримінальному провадженню, яким би було встановлено вину особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, оскільки такі твердження не ґрунтуються на законі.
Також, представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
Сплата позивачем вказаної суми адвокату підтверджується копією квитанції №01 від 07.05.2025 року про сплату за договором про надання правничої допомоги №07/05/25 від 07.05.2025 (копія, а.с.22).
За змістом частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача до матеріалів справи було надано договір про надання правничої допомоги №07/05/25 від 07.05.2025, акт прийому-передачі наданих послуг, якими визначено, що послуги адвоката складають 15 000,00 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 травня 2024 року у справі №754/8750/19 зазначає, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Крім цього, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №127/9918/14-ц).
У поданому відзиві на позовну заяву відповідач не просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням обставин справи, її складністю та важливістю для сторін, обсягом виконаної адвокатом роботи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн, розмір яких суд вважає співмірним з наведеними обставинами.
Вимогами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 3028,00 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки у розмірі в сумі 48 000, 00 (сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок; страхове відшкодування витрат на поховання потерпілого 35 750 (тридцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, а всього 98 750 (дев`яносто вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в дохід держави судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 27.02.2026.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Представник позивача: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 ; місце здійснення адвокатської діяльності: 50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 35, оф. 3.
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В (код ЄДРПОУ 20033533).

Суддя