ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8719/25  Номер провадження 33/814/259/26	Головуючий у 1-й інстанції Калько О.С.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника Хачатурова Д.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хачатурова Д.К. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий неповнолітню дитину, фізична особа - підприємець, 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20 жовтня 2025 року о 23 год. 20 хв. керував автомобілем «Acura», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Решетилівській, 2-а, в м. Полтава з явними ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях підзахисного складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що протягом процедури складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише зауважив, що боїться поліцейських.
Стверджує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 причини складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Наголошує, що наявний у справі відеозапис не дає можливості ідентифікувати марку та номерний знак автомобіля, який рухався, а лише зафіксовано момент, коли патрульні поліцейські підійшли до припаркованого автомобіля.
Зазначає про наявність ознак провокації в діях працівників поліції та здійснення тиску на ОСОБА_1 через погрози евакуації транспортного засобу.
Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Наголошує, що суддею місцевого суду не надано оцінки висновку щодо результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння від 21 жовтня 2025 року.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.
Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №489298 від 21 жовтня 2025 року та підтверджуються відеозаписом події.
Доводи захисника про відсутність доказів на підтвердження зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку, є неприйнятними.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки, а тому, виконуючи згадані вимоги Правил дорожнього руху України, зобов`язаний пройти на вимогу поліцейського у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.
Зі змісту долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису видно, що автомобіль «Acura», реєстраційний номер НОМЕР_1 , всупереч приписам п.8.4г Правил дорожнього руху України, порушив вимоги дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо та праворуч» здійснивши поворот наліво в зоні дії наведеного знаку, що стало підставою для його подальшого переслідування та зупинки працівниками поліції у відповідності до приписів ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».
З початку переслідування цього автомобіля та до його зупинки транспортний засіб постійно перебував у полі зору працівників патрульної поліції, які їхали за ним на службовому автомобілі. Будь-яких інших автомобілів, які б рухались у напрямку руху автомобіля «Acura», відеозапис не містить.
На відеозапису зафіксовано, що відразу після зупинки автомобіля саме ОСОБА_1 перебував на місці водія та жодна особа із транспортного засобу не виходила.
Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівник поліції повідомив йому підставу для зупинки транспортного засобу та виявив ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), які відповідають приписам п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
В свою чергу порушник стверджував, що транспортним засобом не керував, а лише перебував в салоні припаркованого автомобіля, що спростовується даними, які зафіксовані на відеозаписі реєстратора зі службового автомобіля працівників патрульної поліції.
Поліцейський на місці події роз`яснив ОСОБА_1 його обов`язок пройти у встановленому законом порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння згідно з вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху України, а також права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України, в тому числі і право на захист, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписом події.
Фактична поведінка ОСОБА_1 , який після роз`яснення йому порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння наполягав, що не керував автомобілем, а тому і не повинен проходити огляд, свідчить про його свідому відмову від проходження такого огляду, у зв`язку з чим суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що відмова ОСОБА_1 викликана недовірою та побоюванням працівників поліції не підтверджена належними і допустимими доказами і в даному випадку не спростовує висновків судді місцевого суду.
Долучений стороною захисту до матеріалів справи висновок КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей» від 21 жовтня 2025 року №998 про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не свідчить про його невинуватість, оскільки він притягнутий до відповідальності за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про наявність в діях поліцейських ознак провокації.
За змістом закону про провокацію правопорушення може йтися тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію з метою спонукати особу до вчинення адміністративного правопорушення. 
Даних про те, що працівники поліції свідомо, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, створили умови, за яких він був вимушений відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
Як видно із відеозапису, поліцейські лише фіксували розвиток подій на місці зупинки транспортного засобу, що свідчить про їх пасивну роль, яка проявилася лише у належній фіксації адміністративного правопорушення, що виключає ознаки провокації.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом суперечать даним акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20 жовтня 2025 року, за змістом якого поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Полтавській області Штомпіль М.О. здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.
Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.
Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1ст.130 КпАП України.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Хачатурова Дмитра Костянтиновича - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.