ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2026 р. Справа №907/272/25
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,
суддів: Бонк Т.Б.,
Якімець Г.Г.,
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Логачова Йосипа Валерійовича б/н від 27.10.2025,
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025, суддя Сисин С.В., м. Ужгород, повний текст рішення складено 06.10.2025
у справі №907/272/25
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СФ-Транс", 
до відповідача фізичної особи-підприємця Логачова Йосипа Валерійовича, 
про стягнення помилково сплачених коштів в сумі 67 700,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «СФ-Транс» (далі - товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 11.03.2025 до фізичної особи-підприємця Логачова Йосипа Валерійовича (далі - ФОП Логачов Й.В., відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 67 700,00 грн. відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач та відповідач в червні 2024 мали намір укласти договір №01.06.2024 (далі - договір) про надання транспортних консультацій у міжнародному напрямку, у зв`язку з чим фізична особа-підприємець Логачов Й.В. надав ТОВ "СФ-Транс" рахунок на оплату №15 від 27.06.2024 на суму 67 700,00 грн і такі кошти позивач сплатив відповідачу згідно платіжної інструкції №268 від 27.06.2024.
Оскільки у подальшому сторонами не був укладений договір №01.06.2024 про надання транспортних консультацій у міжнародному напрямку та фізична особа-підприємець Логачов Й.В. не надавав жодних послуг і не виконував жодних робіт за договором, що вказує про помилкове перерахування коштів у сумі 67 700,00 грн згідно платіжної інструкції №268 від 27.06.2024, тобто за відсутності укладеного договору та за відсутності складених актів виконаних робіт. Позивач направляв відповідачу вимогу від 24.10.2024 про повернення помилково сплачених коштів, яка була залишена без реагування відповідачем, а тому ТОВ "СФ-Транс" звернулося в суд з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Логачова Й.В. про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 67 700,00 грн. відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025 позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Логачова Йосипа Валерійовича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СФ-Транс" 67 700,00 грн. та 3 028,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду обґрунтоване тим, що відповідач отримав від ТОВ «СФ-Транс» 67700 грн., що підтверджено платіжною інструкцією №268 від 27.06.2024 як безпідставно набутих коштів відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
Суд встановив, що сам факт перерахування грошей визнається сторонами і не потребує доказування. Доказів існування договірних відносин чи надання послуг відповідачем останнім не доведено.Інші документи, долучені відповідачем (договори та акти з третіми особами, транспортні накладні, податкові документи, переписки з іншими особами), не підтверджували надання послуг саме ТОВ «СФ-Транс» і тому були визнані неналежними доказами.
Суд відхилив посилання відповідача на Закон України «Про платіжні послуги», оскільки спір стосувався не порядку виконання платіжної операції банком, а правової підстави отримання коштів відповідачем, який не є надавачем платіжних послуг.
У зв`язку з відсутністю договірних відносин та доказів надання послуг суд кваліфікував відносини, що склалися між сторонами за ст.1212 ЦК України. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення позивача
28.10.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Логачова Йосипа Валерійовича б/н від 27.10.2025 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025 у справі №907/272/25.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права.
Суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують існування господарських відносин між сторонами: електронному листуванню, інвойсам, CMR, заявкам, актам виконаних робіт та факту оплати рахунку. Виставлення рахунку і його оплата відповідно до статей 205, 626, 640, 642 ЦК України свідчать про укладення договору у спрощеній формі. Отже, висновок про відсутність договору не відповідає фактичним обставинам справи.
Суд помилково застосував статтю 1212 ЦК України про безпідставно набутих коштів у розмірі 67 700,00 грн., тоді як спірні правовідносини підлягали регулюванню нормами про договір транспортного експедирування визначені ЦК України та Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність». Кошти були сплачені в межах фактичних договірних відносин і за надані послуги.
Крім того, рішення не містить належної мотивації щодо відхилення доводів відповідача та поданих доказів, що є підставою для зміни або скасування рішення відповідно до статті 277 ГПК України.
В апеляційні скарзі відповідач просив стягнути з позивача 10 000,00 грн. на професійну правничу допомогу.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу б/н від 05.12.2025 (вх. № ЗАГС 01-04/8294/25 від 08.12.2025), в якому заперечив доводи апелянта, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 справу №907/272/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М.., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 з підстав, що визначені ч. 2 ст. 260 ГПК України апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Логачова Й.В. б/н від 27.10.2025 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025 у справі №907/272/25 залишено без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Логачова Й.В. від 27.10.2025 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025 у справі №907/272/25 та ухвалено здійснювати розгляд справи №907/272/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши вищевикладені докази та враховуючи доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає наступне.
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
Судами встановлено, що у червні 2024 року між сторонами відбувалися перемовини щодо укладення договору про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні. У межах таких перемовин фізична особа-підприємець Логачов Й.В. виставив ТОВ «СФ-Транс» рахунок на оплату № 15 від 27.06.2024 на суму 67 700,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції № 268 від 27.06.2024 ТОВ «СФ-Транс» перерахувало на рахунок ФОП Логачова Й.В. кошти в розмірі 67 700 грн. У призначенні платежу зазначено: «оплата за транспортно-експедиційні послуги за червень 2024 року згідно рах. № 15 від 27.06.2024, без ПДВ».
Факт перерахування вказаної суми підтверджується платіжною інструкцією № 268 від 27.06.2024, а також інформаційним повідомленням про зарахування коштів № 268 від 27.06.2024, долученим відповідачем до відзиву, що сторонами не заперечується. 
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що за відсутності доказів здійснення відповідачем надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні позивачеві або повернення сплачених коштів на вимогу позивача, відсутності договірних відносин, свідчить про безпідставне утримання відповідачем спірної суми коштів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи, з огляду на наступне.
Покликання відповідача про існування договірних відносин між сторонами та надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні не знайшло свого підтвердження, оскільки - договір про надання транспортних консультацій у міжнародному напрямку №01.06.2024 від 01.06.2024» (т.1.а.с.166, т.1.а.с.200, т.1а.с.227), у якому зазначається, що замовник: ТОВ «СФ-Транс» і виконавець - ФОП Логачов Й.В. уклали договір, згідно з яким за завданням замовника виконавець надає замовнику транспортно-консультаційні послуги в обсязі та на умовах, визначених цим договором (п.1.1.), який не підписаний замовником і виконавцем, а отже не є належним доказом існування між сторонами договірних відносин. 
Інший договір за №01.03/2024-5 від 01.03.2024 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів у міжнародному сполученні (т.1.а.с.167 - 169) укладався з ФОП Зінчук Євгенією Олександрівною (у договір - Експедитор - 1) і ТОВ «СФ-Транс» (у договорі - Експедитор - 2), отже не є належним доказом існування договірних відносин між сторонами цього спору. Аналогічно акт №14 приймання -передачі виконаних робіт (наданих послуг), складений від імені виконавця - ФОП Логачова Й.В., замовника - ТОВ «СФ-Транс», у якому вказано, що «представники виконавця і замовника склали цей акт про те, що виконавець надав послуги по наданню транспортних консультацій у міжнародному напрямку згідно рахунка №15 від 27.06.2024, зазначено назва робіт (послуг) - транспортно-експедиційні послуги за червень 2024 року на суму 67 700 грн, який також не підписаний сторонами (т.1.а.с 97, т.1.а.с.150, т.1.а.с.199, т.1а.с.226). Електронні листи, на які покликався відповідач, електронні листи з вкладеннями (додатками до листів) з електронної пошти magtrans_ua@ukr.net на електронні адреси: Evgeniazincuk11@gmail.com, sf.trans2024@gmail.com, lohachovjoseph@gmail.com за наступні дати: від 13.06.2024 з темою: «Замовлення заявка №17.05.2024-/055151.pdf» (т.1 а.с.92); від 13.06.2024 із темою: «Авто 4846/Замовлення №14.06.2024-1 від 14.06.2024.jpg» (т.1 а.с.93); від 20.06.2024 з темою: «Авто 3968/Замовлення 007155/» (т.1.а.с.94); від 13.06.2024 з темою: «замовлення Заявка №17.05.2024-/055152.pdf» (т.1.а.с.142); від 25.06.2024 з темою: «Авто 4846/Замовлення №14.06.2024-1 від 14.06.2024.Jpg» (т.1 а.с.143); від 20.06.2024 з темою: «Авто 3968/Замовлення 007155…Jpg» (т.1 а.с.143); від 27.06.2024 з темою: «Авто 7069/замовлення007027/нр.рахунку065270» (т.1.а.с.209); від 25.06.2024 з метою: «Авто 4846/Замовлення №14.06.2024-1 від 14.06.2024» (т.1.а.с.233); а також електронний лист від 27.06.2024 (час відправлення - 15:25) від Joseph Lohachov, з електронної пошти - lohachovjoseph@gmail.com, адресований Євгенії Зінчук, електронна пошта якої - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тема електронного листа: «АКТ+Рахунок Логачов», у якому є вкладенні 2 файли під назвами: «Рахунок №15 СФ Транс.xls», «Акт №15 СФ Транс.docx» (т.1 а.с.112-113, 186-187, 229) та електронний лист від 27.06.2024 (час відправлення - 10:32) від Joseph Lohachov , з електронної пошти - lohachovjoseph@gmail.com, адресований Євгенії Зінчук, електронна пошта якої - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тема електронного листа: «Договір ТОВ і ФОП»,у якому є вкладенний файл під назвою: «Договір_про_надання_танспортних_консультацій_у_міжнародному_напрямку СФ Транс.doc » (т.1 а.с. 228) теж не стосуються цього спору і відсутні докази їх індефікувати з позивачем.
Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ФОП Логачова Й.В. від 09.01.2024 (т.1 а.с.98, т.1.а.с.151), витяг №2501 від 20.02.2024 з реєстру платників єдиного податку стосовно ФОП Логачова Й.В. (т.1 а.с.99, т.1а.с.152), де зазначені види економічної діяльності підприємця, зокрема, вантажний автомобільний транспорт, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, консультування з питань комерційної діяльності й керування та інші є підтвердженням видів діяльності відповідача і не є доказом надання послуг позивачу. Аналогічно відомості про сплату ФОП Логачовим Й.В. 4157,60 грн єдиного податку за 1-ий та 2-ий квартали 2024 року, про сплату 5280 єдиного соціального внеску за 2-ий квартал 2024 року (т.1 а.с.114-115, т.1.а.с.170, т.1.а.с.181-зворот, т.1.а.с.188, 189); податкові декларації платника єдиного податку-ФОП Логачова Й.В. (т.1.а.с.137-140, 173 - 174) теж не підтверджують ні існування договірних відносин з позивачем, ні надання останньому послуг. Аналогічно і нижче проаналізовані судами письмові докази( які є неналежними), а саме: - заявка транспортної експедиції вантажів автомобільним транспортом, підписана між ТОВ «СФ-Транс» (експедитором) і ФОП Грушецьким Б.Б. (перевізником) від 21.05.2024 (т.1. а.с.100, т.1.а.с.153) та акти виконання робіт (надання послуг), підписані між ТОВ «СФ-Транс» (експедитором) і ФОП Грушецьким Б.Б. (перевізником) про надані транспортні послуги: №70 від 13.06.2024 (т.1. а.с.100, а.с.153-зворот), №69 від 13.06.2024 (т.1 а.с.101 - зворот, т.1.а.с.154-зворот); - акти виконання робіт (надання послуг), підписані між ТОВ «СФ-Транс» (експедитором) і ФОП Грушецьким Б.Б. (перевізником) про надані транспортні послуги: №65 від 27.05.2024 (т.1. а.с.102-зворот, т.1а.с.155-зворот); - акти виконання робіт (надання послуг), підписані між ФОП Фесюн С.О. (експедитором) і ФОП Грушецьким Б.Б. (перевізником) про надані транспортні послуги: №47 від 19.04.2024 (т.1. а.с.104-зворот), №40 від 04.04.2024 (т.1а.с.106-зворот), №34 від 26.03.2024 (т.1.а.с.108), №22 від 28.02.2024 (т.1.а.с.109-зворот), №21 від 27.02.2024 (т.1.а.с.111); - заявки транспортної експедиції вантажів автомобільним транспортом, підписані між ФОП Фесюн С.О. (експедитором) і ФОП Грушецьким Б.Б. (перевізником) від 02.04.2024 (т.1. а.с.105), від 18.03.2024 (т.1.а.с.107), від 14.03.2024 (т.1 а.с.108 - зворот), від 14.02.2024 (т.1 а.с.110), від 14.02.2024 (т.1.а.с.111-зворот) за змістом не підтверджують надання послуг відповідачем позивачу;
- рахунки на оплату, складені постачальником - ТОВ «Магтранс», зазначено: покупець - ТОВ «СФ-Транс» №065270 від 05.06.2024 (т.1.а.с.211, т.1.а.с.225), №055098 від 21.05.2024 (т.1.а.с.221), №055100 від 21.05.2024 (т.1.а.с.222, т.1а.с.223), №055152 від 27.05.2024 (т.1.а.с.224, т.1а.с.224), у яких відсутні відомості про їх отримання ТОВ «СФ-Транс»; у рахунках зазначено про надані ТОВ «Магтранс» послуги з автоперевезення вантажу (зазначені маршрути, транспортні засоби та вартість перевезень), вказано, що послуги перевезення надані на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів у міжнародному сполученні №07.05/2024-1 від 07.05.2024;
- рахунок на оплату, складений постачальником - ФОП Шелемба С.М., зазначено: покупець - ТОВ «СФ-Транс» №2 від 06.06.2024 (т.1.а.с.232), у якому відсутні відомості про його отримання ТОВ «СФ-Транс»; у рахунку зазначено про надані ФОП Шелемба С.М послуги з вантажних перевезень (зазначений маршрути, транспортний засіб та вартість перевезення), щодо підстави перевезення - зазначений лише договорів без дати його укладення;
- рахунок на оплату №130 від 03.06.2024, складений перевізником - ФОП Шеремета Р.В., експедитор - ТОВ «СФ-Транс» (т.2.а.с.5-зворот, т.2.а.с.9), у якому відсутні відомості про його отримання ТОВ «СФ-Транс»; у рахунку зазначено про надані ФОП Шеремета Р.В. послуги з вантажних перевезень (зазначений маршрут, транспортний засіб та вартість перевезення), вказано, що послуги перевезення надані на підставі договору №14.05/2024-2;
- акт надання послуг №130 від 03.06.2024, складений між перевізником ФОП Шеремета Р.В. і експедитором - ТОВ «СФ-Транс» (т.2.а.с.6, т.2а.с.10), який не підписаний від імені ТОВ «СФ-Транс», у якому зазначено про надані ФОП Шеремета Р.В. послуги з вантажних перевезень (зазначений маршрут, транспортний засіб та вартість перевезення), вказано, що послуги перевезення надані на підставі договору №14.05/2024-2;
- електронний лист з електронної пошти Joseph Lohachov - lohachovjoseph@gmail.com від 13.06.2024 з темою: «Меренич договір підписаний» на електронну адресу Євгенії Зінчук: Evgeniazincuk11@gmail.com (т.1.а.с.121);
- електронний лист з електронної пошти Joseph Lohachov - lohachovjoseph@gmail.com від 06.06.2024 з темою: «Рахунок за толіка» на електронну адресу Євгенії Зінчук: ІНФОРМАЦІЯ_1 із вкладенням: 1 файлом (т.1.а.с.230);
- електронний лист з електронної пошти Joseph Lohachov - lohachovjoseph@gmail.com від 19.06.2024 з темою: «Рахунок шелемба» на електронну адресу Євгенії Зінчук: ІНФОРМАЦІЯ_1 із вкладенням: 1 файлом (т.1.а.с.231);
- електронний лист з електронної пошти Joseph Lohachov - lohachovjoseph@gmail.com від 12.06.2024 з темою: « 1817 рахунок» на електронну адресу Євгенії Зінчук: ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1.а.с.234);
- електронний лист з електронної пошти lohachovjoseph@gmail.com від 04.06.2024 з темою: «химинець цмр» на електронну адресу Євгенії Зінчук: ІНФОРМАЦІЯ_1 із вкладенням: 1 файлом (т.1.а.с.248);
- електронний лист з електронної пошти Joseph Lohachov - lohachovjoseph@gmail.com від 28.06.2024 з темою: «шеремета» на електронну адресу Євгенії Зінчук: ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2.а.с.5);
- електронний лист з електронної пошти Joseph Lohachov - lohachovjoseph@gmail.com від 03.06.2024 з темою: «шеремета, вивантажений» на електронну адресу Євгенії Зінчук: ІНФОРМАЦІЯ_1 із вкладенням: 1 файлом (т.2.а.с.7);
- копії міжнародних товарно-транспортних накладних та їх нотаріально завірених перекладів на українську мову:
1) від 28.05.2024 (т.2 а.с. 87 - 88), у якій зазначені такі відомості щодо вантажу в наступних графах: відправник - ТОВ «Цукорагропром» (м.Київ), отримувач - «AGRAGOLD d.o.e.l.», місце розташування: Скоп`є, Північна Македонія, перевізник - ПП Шелемба С.М., зазначено про додаткові документи: накладна від №28/05-NR8 від 28.05.2024, наявний штамп «Під митним контролем - 29.05.2024»;
2) від 13.06.2024 (т.2 а.с. 88 (зворот) - 89), у якій зазначені такі відомості щодо вантажу в наступних графах: відправник - ТОВ «Цукорагропром» (м.Київ), отримувач - «AGRAGOLD d.o.e.l.», місце розташування: Скоп`є, Північна Македонія, перевізник - ТОВ «Магтранс», зазначено про додаткові документи: накладна №13/06-N01 від 13.06.2024, наявний штамп «Під митним контролем - 17.06.2024»;
3) від 16.05.2024 (т.2 а.с. 90 - 91), у якій зазначені такі відомості щодо вантажу в наступних графах: відправник - ТОВ «Наркевицький цукровий завод» (с.Наркевичі, Хмельницька область»), отримувач - «ZAHAR EAD», місце розташування: Болгарія, перевізник - ПП Шеремета Роман, зазначено про додаткові документи: накладна №16/05 NR7 від 16.05.2024, наявний штамп «Під митним контролем - 30.05.2024»;
4) від 30.05.2024 (т.2 а.с. 91 (зворот) - 92), у якій зазначені такі відомості щодо вантажу в наступних графах: відправник - ТОВ «Цукорагропром» (м.Київ), отримувач - «AGRAGOLD d.o.e.l.», місце розташування: Скоп`є, Північна Македонія, перевізник - ТОВ «Магтранс», зазначено про додаткові документи: накладна №30/05-Р1 від 30.05.2024, наявний штамп «Під митним контролем - 31.05.2024»;
5) від 17.06.2024 (т.2 а.с. 93 - 94), у якій зазначені такі відомості щодо вантажу в наступних графах: відправник - ТОВ «Цукорагропром» (м.Київ), отримувач - «AGRAGOLD d.o.e.l.», місце розташування: Скоп`є, Північна Македонія, перевізник - ТОВ «Магтранс», зазначено про додаткові документи: накладна №17/06-NО2 від 17.06.2024, наявний штамп «Під митним контролем - 17.06.2024»;
6) від 24.05.2024 (т.2 а.с. 94 (зворот) - 95), у якій зазначені такі відомості щодо вантажу в наступних графах: відправник - ТОВ «Цукорагропром» (м.Київ), отримувач - «AGRAGOLD d.o.e.l.»,, місце розташування: Скоп`є, Північна Македонія, перевізник - ПП Химинець М.М., зазначено про додаткові документи: накладна №23/05-NR13 від 23.05.2024, наявний штамп «Під митним контролем - 31.05.2024»;
7) від 16.05.2024 (т.2 а.с.96 - 97), у якій зазначені такі відомості щодо вантажу в наступних графах: відправник - ТОВ «Наркевицький цукровий завод» (с.Наркевичі, Хмельницька область»), отримувач - «ZAHAR EAD», місце розташування: Болгарія, перевізник - ПП Шеремета Роман, зазначено про додаткові документи: накладна №16/05-NR7 від 16.05.2024, наявний штамп «Під митним контролем - 30.05.2024».
Отже, помилковість ототожнення факту виставлення рахунку на оплату із досягненням сторонами домовленостей щодо істотних умов договору (вчинення правочину), навіть за умови здійснення оплати вказаного рахунку, а тому за відсутності доказів здійснення відповідачем надання позивачеві або повернення сплачених коштів на вимогу позивача, свідчать про безпідставне утримання відповідачем спірної суми коштів.
Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У статті 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються ЦК України, Законами України «Про транспорт», «;Про зовнішньоекономічну діяльність», «;Про транзит вантажів», цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Частина 3 ст. 639 ЦК України передбачає, що, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.01.2020 в справі № 674/461/16-ц підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Згідно правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №918/780/18, від 03.02.2020 у справі №909/1073/17, від 07.11.2019 у справі №754/15193/16-ц, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, наявність печатки на договорі, за відсутності доказів протиправності її використання або втрати, є додатковим аргументом на користь того, що підписання договору відповідало волі особи, від імені якої документ підписано та скріплено печаткою.
Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що надана відповідачем копія договору про надання транспортних консультацій у міжнародному напрямку №01.06.2024 від 01.06.2024 не підтверджує факту укладення між сторонами письмового договору, оскільки не містить підписів уповноважених представників ТОВ «СФ-Транс» і ФОП Логачова Й.В. та відтисків печаток сторін, у зв`язку з чим доводи відповідача про існування між сторонами такого договору є безпідставними та обґрунтовано відхилені судом.
Щодо доводів апелянта про укладення ТОВ «СФ-Транс» і ФОП Логачовим Й.В. договору, зокрема, транспортного експедирування у міжнародному напрямку в спрощений спосіб теж не знайшло підтвердження в суді.
При цьому за змістом ч.1 ст. 641 і ч.1, 3 ст. 642 ЦК України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, тоді як відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
З моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції договір є укладеним (ч. 1 ст. 640 ЦК України). Натомість відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (ст. 646 ЦК України).
З огляду на положення наведених норм слід звернути увагу на те, що важливими ознаками оферти є те, що вона має бути виявленням наміру оферента вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття та, водночас, повинна бути настільки визначеною, щоб можна було шляхом її прийняття досягнути домовленості про весь договір у цілому, а для укладення договору акцептанту було достатньо висловити свою волю, яка співпадає з офертою.
Отже, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі у спрощений спосіб, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст.ст. 13, 74 ГПК України).
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У постанові від 15.11.2019 у справі № 909/887/18 Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду зазначив, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.
При цьому докази, які подаються до суду, повинні бути належними, тобто стосуватися предмета доказування, інакше суд не бере їх до розгляду згідно з ч.1 ст. 76 ГПК України.
Сторона, яка подає доказ на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, здійснює це саме таким чином, щоб поданий нею доказ був належним, тобто вказує, для доведення яких саме належних до предмету доказування обставин сторона подає цей доказ, або стверджує про обставини і посилається при цьому на доказ існування цих обставин.
За таких обставин, оцінивши долучені відповідачем докази, які оцінено вище - електронні листи з електронної пошти відповідача, обміни повідомленнями у месенджерах, скріншоти листування, не містять доказів направлення позивачем чи відповідачем оферти з наміром укласти договір та відповідно не містять відповіді іншої сторони прийняти таку домовленість. Більше цього, самого факту листування, обміну повідомленнями між позивачем та відповідачем з приводу укладення договору у спрощений спосіб, зокрема шляхом надіслання документів (у тому числі електронних), листів, телеграм, шляхом обміну повідомленнями через інформаційно-телекомунікаційні системи до матеріалів справи не долучено, що спростовує доводи апелянта про укладення договору в спрощений спосіб.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані сторонами докази, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що між сторонами не укладався договір у письмовій формі, зокрема й у спрощений спосіб шляхом обміну документами, оскільки у матеріалах справи відсутні докази узгодження сторонами істотних умов договору (строки та порядок надання послуг, їх оплати тощо). За таких умов виставлення відповідачем на оплату рахунку на суму 67 700 грн, який був оплачений позивачем згідно платіжної інструкції №268 від 27.06.2024, не може ототожнюватися з укладенням договору, оскільки складання та надання рахунку має здійснюватися на виконання досягнутих сторонами домовленостей.
Щодо доводів відповідача про те, що долучений до відзиву акт №14 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), складений від імені виконавця - ФОП Логачова Й.В., замовника - ТОВ «СФ-Транс» підтверджує надання відповідачем послуг позивачу, апеляційний суд зазначає, що такі підставно відхилені місцевим господарським судом.
У пунктах 93 - 95 постанови від 18.12.2024 № 916/379/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що залежно від установлених судами обставин конкретної справи документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Встановлення правової природи акта приймання-передачі - це питання дослідження як його змісту, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок із цього приводу в разі його необхідності для вирішення справи повинен робити суд у межах кожної окремої справи.
Таким чином, суд досліджує акт у кожному конкретному випадку та надає йому оцінку залежно від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи створює він юридичні наслідки.
З врахування того, що акт №14 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), складений від імені ФОП Логачова Й.В. та ТОВ «СФ-Транс», не підписаний уповноваженими представниками сторін, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем зазначеного акта позивачу для підписання чи доказів відмови позивача від його підписання та того, що у справі відсутні докази надання послуг (виконання робіт) відповідачем позивачу, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що наявність копії такого акту прийому-передачі не підтверджує наявність договірних відносин між сторонами. 
Щодо доводів відповідача про те, що укладення договору з позивачем та надання послуг позивачу відбувалося через представника ТОВ «СФ-Транс» Зінчук Є.Ю., з урахуванням, зокрема, укладеного договору між ФОП Зінчук Євгенією Олександрівною і ТОВ «СФ-Транс» №01.03/2024-5 від 01.03.2024 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів у міжнародному сполученні, апеляційний суд зазначає наступне. 
Частина 1 ст. 1000 ЦК України передбачає, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Як встановлено судами, до матеріалів справи відповідач не долучив доручення, згідно з яким ТОВ «СФ-Транс» доручає представляти свої інтереси Зінчук Є.Ю., зокрема, у взаємовідносинах з ФОП Логачов Й.В.
Позивач заперечив перебування Зінчук Є.Ю. з ним у трудових відносинах та надання будь-яких доручень чи вказівок, прохань представляти інтереси ТОВ «СФ-Транс» Зінчук Є.Ю., зокрема, у взаємовідносинах з ФОП Логачов Й.В.
Підписаний між ФОП Зінчук Євгенією Олександрівною і ТОВ «СФ-Транс» договір №01.03/2024-5 від 01.03.2024 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів у міжнародному сполученні, є обов`язковим для виконання лише сторонами, які його підписали - ФОП Зінчук Є.О. і ТОВ «СФ-Транс» і такий договір не передбачає його виконання ФОП Логачовим Й.В.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, докази подані відповідачем, а саме: електронні листи з електронної пошти magtrans_ua@ukr.net (електронна адреса не належить сторонам у справі); електронних листів від відповідача, адресованих Євгенії Зінчук; актів виконання робіт (надання послуг) між ТОВ «СФ-Транс» і ФОП Грушецьким Б.Б., між ТОВ «СФ-Транс» і ФОП Грушецьким Б.Б., між ФОП Фесюн С.О. і ФОП Грушецьким Б.Б.; заявок транспортної експедиції вантажів автомобільним транспортом між ФОП Фесюн С.О. і ФОП Грушецьким Б.Б.; відомостей про сплату ФОП Логачовим Й.В. єдиного податку, єдиного соціального внеску, податкових декларацій платника єдиного податку; інформаційних повідомлень про списання коштів на підставі платіжних інструкцій банку; скріншотів переписки (обміну повідомленнями) у месенджері між Йосипом Логачовим і Evgenya Zinchu; актів надання послуг, складених між ТОВ «Магтранс» і ТОВ «СФ-Транс»; рахунків на оплату, складених ТОВ «Магтранс», ФОП Шелемба С.М., ФОП Шеремета Р.В.; акту надання послуг між ФОП Шеремета Р.В. і ТОВ «СФ-Транс»; копій міжнародних товарно-транспортних накладних та їх нотаріально завірених перекладів на українську мову, підставно визнані судом першої інстанції неналежними, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування.
Окрім того, вказані документи не підтверджують наявність договірних правових відносин між ТОВ «СФ-Транс» і ФОП Логачовим Й.В., надання послуг чи виконання робіт ФОП Логачовим Й.В. для ТОВ «СФ-Транс».
Також, у актах надання послуг, складених між перевізником ТОВ «Магтранс» і експедитором - ТОВ «СФ-Транс», №065270 від 05.06.2024, №055100 від 21.05.2024, №055098 від 21.05.2024, №055152 від 27.05.2024, у акті надання послуг №130 від 03.06.2024, складеному між перевізником ФОП Шеремета Р.В. і експедитором - ТОВ «СФ-Транс», у рахунках на оплату №065270 від 05.06.2024 і №130 від 03.06.2024, зазначено про надані перевізниками послуги з автоперевезення вантажу на підставі договорів про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів у міжнародному сполученні №07.05/2024-1 від 07.05.2024 та №14.05/2024-2 від 14.05.2024 (тобто такі договори не стосуються предмету спору в справі).
Крім цього, у наданих відповідачем доказах відсутні відомості про здійснення листування, зокрема електронне листування саме між ТОВ «СФ-Транс» і ФОП Логачовим Й.В. та надання послуг (виконання робіт) ФОП Логачовим Й.В. для ТОВ «СФ-Транс».
Отже, наявність договірних правових відносин ТОВ «СФ-Транс» з іншими суб`єктами господарювання, за відсутності договірних правових відносин між означеним товариством і ФОП Логачов Й.В.; наявність електронного листування відповідача з іншими особами жодним чином не підтверджує доводи відповідача про надання ним позивачу послуг транспортного експедирування (транспортно-експедиційних послуг), за які здійснено оплату в сумі 67 700 грн по рахунку №15 від 27.06.2024.
Апелянт також безпідставно посилається на приписи ч.4 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги», оскільки ФОП Логачов Й.В. не є надавачем платіжних послуг у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», то до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ч.4 ст. 87 цього Закону, яка регламентує відповідальність платників під час виконання платіжних операцій.
Щодо застосування місцевим господарським судом ст.1212 ЦК України, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Передбачений інститутом кондикційний вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (подібні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19)).
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Основна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок меж збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі №904/4046/20).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 16.09.2022 у справі №913/703/20, від 12.07.2023 у справі 904/393/22).
Зважаючи на встановлені судами обставини справи щодо відсутності між позивачем та відповідачем договірних правовідносин та факт безпідставного утримання відповідачем грошових коштів у сумі 67 700,00 грн, перерахованих ТОВ «СФ-Транс» згідно платіжної інструкції №268 від 27.06.2024, що не спростовано ФОП Логачовим Й.В, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції враховуючи приписи ст. 1212 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку висновків суду першої інстанції, погоджується з ними та вважає їх такими, що відповідають встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025 у справі №907/272/25, а отже відсутні підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025 у справі №907/272/25 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Судові витрати.
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Логачова Йосипа Валерійовича б/н від 27.10.2025 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.09.2025 - залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець