Справа №442/9660/25 
Провадження №2/442/454/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді – Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання – Михавко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
за участю представників:
від позивача: не з`явилися
від відповідача: не з`явилися
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів” звернулося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 205, 207, 509, 512-5014, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644 ЦК України стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах Кредитного договору № 0094/980/1294401/19 в розмірі 14 788 грн 58 коп., з яких: – 9 000 грн – загальна сума боргу по тілу; – 5 788 грн 58 коп. – загальна сума боргу по відсоткам, та понесені судові витрати.
В обґрунтування позову посилається на те, що між АТ „ОТП БАНК” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0094/980/1294401/19, який за правовю природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг – кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, в межах якого було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . 28.06.2023 між АТ „ОТП БАНК” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів” укладено Договір факторингу. Зазначає, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах Кредитного договору № 0094/980/1294401/19 в розмірі 14 788 грн 58 коп., з яких: – 9 000 грн – загальна сума боргу по тілу; – 5 788 грн 58 коп. – загальна сума боргу по відсоткам, а тому просить позов задовольнити.
Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Позов підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 05.11.2019  ОСОБА_1 підписав заяву-анкету про надання банківських послуг АТ „ОТП БАНК” № 0094/980/1294401/19 від 01.11.2019, та 01.11.2019 – паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит).
Кредитний договір за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому міститься елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до умов договору АТ „ОТП Банк” встановлює відповідачу кредитний ліміт строком на 36 місяців (з правом пролонгації). Процентна ставка 0,01 % протягом пільгового періоду, 5 % – процентна ставка, що діє після закінчення пільгового періоду. Реальна річна процентна ставка 79,58%
28.06.2023 між АТ „ОТП Банк” (клієнт) та ТОВ „ФК „Європейська агенція з повернення боргів” (фактор) укладено договір факторингу № 28/06/23 відповідно до умов якого клієнт передав, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.
У відповідності до пункту 1.3 вказаного договору фактор одержав право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами.
На підтвердження факту переходу до позивача права вимоги до відповідача ТОВ „ФК „Європейська агенція з повернення боргів” до позовної заяви долучило копію платіжної інструкції № 19867 від 28.06.2023 про сплату клієнту коштів за договором факторингу, а також копію відповідного витягу з реєстру боржників.
У наданому суду витязі з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 28/06/23 від 28.06.2023 значиться інформація про передачу позивачеві від АТ „ОТП Банк” права вимоги щодо боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором № 0094/980/1294401/19, за яким наявна заборгованість у загальному розмірі 14 788 грн 58 коп., з яких: – 9 000 грн – загальна сума боргу по тілу; – 5 788 грн 58 коп. – загальна сума боргу по відсоткам.
Водночас, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що кредит був виданий.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах Кредитного договору № 0094/980/1294401/19 від 21.11.2019, складеного за період з 28.06.2023 по 31.10.2025,заборгованість  ОСОБА_1 станом на 31.10.2025 становить 14 788 грн 58 коп., з яких: – 9 000 грн – загальна сума боргу по тілу; – 5 788 грн 58 коп. – загальна сума боргу по відсоткам. Розрахунок складено та завірено представником ТОВ „ФК „ЄАПБ”.
Розрахунку заборгованості, складеного АТ „ОТП БАНК” матеріали справи не містять, як і доказів перерахування коштів на банківський картковий рахунок  ОСОБА_1 .
Більш того, позивачем надано розрахунок щодо Кредитного договору № 0094/980/1294401/19 від 21.11.2019 в той час, як  ОСОБА_1 підписав заяву-анкету про надання банківських послуг АТ „ОТП БАНК” № 0094/980/1294401/19 від 01.11.2019 05.11.2019.
Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність”.
Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Позивачем не надано будь-яких банківських виписок первинного кредитора з рахунків позичальника, які б підтверджували рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщували записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та були б підтвердженням виконаних за день операцій.
У постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21 також зазначено, що розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу.
Позивач, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, у позовній заяві не обґрунтував, яким чином підтверджується факт видачі кредиту. Хоча позивач виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, та зазначив докази, що, на його думку, підтверджують ці обставини, однак не заявляв клопотань про вжиття заходів забезпечення доказів, не вказував на докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою з поважних причин, і не подавав клопотань про їх витребування.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.
В матеріалах справи відсутня виписка по особовому рахунку  ОСОБА_1 та інші первинні бухгалтерські документи, з яких можливо було б встановити, чи мала місце та коли видача відповідачеві кредитних коштів, в якому розмірі, чи здійснював відповідач їх фактичне використання, яким чином, а також обсяг виконаних зобов`язань.
Відтак, позивачем не надано жодних виписок про рух коштів, платіжних доручень, касових чи інших ордерів, які б засвідчували факт перерахування первісним кредитором кредитних коштів на визначені договорами рахунки.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Проніна проти України” від 18.07.2006).
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд –
в и р і ш и в :
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів”, ідентифікаційний код: 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст судового рішення складено 20.03.2026.

Суддя Ю.С. Кучаковський