Номер провадження: 22-ц/813/3147/26 
Справа № 523/25374/25
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського 
апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у особистому вихованні дитини шляхом надання інформації про важливі факти із життя дитини
встановив:
27 листопада 2025 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний Суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 надати йому:
-кольорову копію належної якості всіх сторінок закордонного паспорта НОМЕР_1 , виданого 14 березня 2023 року, органом видачі 8017 строком дії до 14 березня 2027 року, який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом її направлення на електронну пошту позивача (ІНФОРМАЦІЯ_2 );
-кольорову копію належної якості всіх сторінок закордонного паспорта НОМЕР_2 , виданого 08 серпня 2019 року, органом видачі 5101 строком дії до 08 серпня 2023 року, який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом її направлення на електронну пошту позивача (ІНФОРМАЦІЯ_2 );
-інформацію щодо адреси перебування, знаходження з документальним підтвердженням щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент набрання рішенням законної сили, шляхом направлення листа на електронну пошту позивача (ІНФОРМАЦІЯ_2 );
-надавати інформацію про від`їзди (обставини та напрямки) дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі місця її перебування, знаходження з 
моменту набрання рішенням законної сили - більше ніж на три дні, до її повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом направлення листа на електронну пошту позивача (ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
06 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний Суд» ОСОБА_1 у якій просив застосувати заходи забезпечення позову, якими:
-заборонити ОСОБА_2 знищувати закордонні паспорти серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення спору по суті;
-зобов`язати ОСОБА_2 зробити належної якості кольорові фотокопії усіх сторінок закордонних паспортів серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направити їх на зберігання в електронному вигляді на електронну пошту (ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до Пересипсьского відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до вирішення спору по суті;
-застосувати зустрічне зобов`язання, шляхом заборони ОСОБА_1 отримувати доступ до кольорових фотокопій усіх сторінок закордонних паспортів серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходяться на зберіганні Пересипсьского відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідачка з якою наразі 
проживає малолітня дитина сторін у справі щодо якої вирішується спір про контакт, активно перешкоджає позивачу у спілкуванні з донькою, створюючи всі передумови для розірвання сімейних стосунків між ними, закладаючи підґрунтя для неможливості виконання рішення суду у майбутньому у разі ухвалення судом рішення не на її користь.
Хоча формально рішення суду і набере законної сили, однак документи дитини (паспорти) можуть бути знищені, втрачені або через будь-які інші обставини відповідачка вчинятиме дії з метою уникнення виконання рішення суду. 
Посилаючись на постанови Одеського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року у справі №523/4314/24, від 12 травня 2025 року у справі №523/2511/25, від 09 жовтня 2025 року у справі №523/51/25, зазначав, що відповідачка створює перешкоди у контактах позивача з дитиною.
В обґрунтування заявлених заходів забезпечення позову, посилався на їх ефективність. 
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
Окрім обставин, якими обґрунтована заява про забезпечення позову, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що метою забезпечення позову у цій справі є захист документів від їх знищення, у той час як висновки суду про тотожність позовних вимог та вимог заяви про забезпечення позову є помилковими.
Суд не надав належної оцінки ризикам, якими обґрунтовані заходи забезпечення позову, зокрема можливому невиконанню відповідачкою рішення суду, ухваленого за результатами розгляду цієї справи.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої вважав що відсутні підстави для її задоволення, зважаючи на те, що вид забезпечення позову є тотожним задоволенню позовних вимог, тобто у такому випадку судом вже буде вирішено питання щодо заявленого позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
У статті 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Коли сім`я руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи забезпечити інтереси дитини, щоб дитина зростала у благополучному середовищі, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення зростання дитини у найсприятливішому середовищі.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Коде су заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно усклад-нити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення по-рушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це, як правило, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно з пунктами 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (див. постанову Верховного Суду від 26 червня 2023 року у справі №925/731/18).
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18).
Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі.
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
У постанові від 18 травня 2021 року у справі N 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. 
Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
У цій справі, між сторонами виник спір у сімейних правовідносинах щодо усунення перешкод батьку у отриманні інформації про дитину та зобов`язання відповідачки (матері дитини) вчинити певні дії.
Предметом позову є вимоги про надання відповідачкою позивачеві: кольорових копій закордонних паспортів дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформації щодо адреси перебування дитини з документальним підтвердженням місця знаходження; інформації про від`їзди дитини за межі місця її перебування більше ніж на 3 днів.
Одним із заходів забезпечення позову, позивач обрав зобов`язання відповідачки зробити належної якості кольорові фотокопії усіх сторін зазначених вище закордонних паспортів дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та направити їх на зберігання до органу державної виконавчої служби. 
Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, обґрунтовано відмовив у задоволенні зазначеного вище заходу забезпечення позову на підставі частини десятої статті 150 ЦПК України, оскільки обраний заявником вид забезпечення позову є тотожним вимогам, заявленим у позові.
Колегія суддів вважає, що, виходячи з предмета та підстав позову, вимог та обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про забезпечення позову фактично дублює позовні вимоги.
Щодо такого заходу забезпечення позову, як заборона відповідачці знищувати закордонні паспорти дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів зазначає про таке.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної 
загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер (див. постанову Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 509/4886/17).
При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у 
конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
Ризик втрати (знищення) документів повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення позову.
Однак, позивачем усупереч ст. ст. 12,81 ЦПК України, не надано доказів того, що існує вірогідність того, що відповідачка може вчинити дії, спрямовані на знищення закордонних паспортів дитини, які є офіційними документами, що посвідчують особу, її громадянство та дають право на в`їзд та виїзд з держави. 
Посилання скаржника на судові рішення у справах №523/4314/24, №523/2511/25 та №523/51/25 є безпідставними, оскільки судами у межах вказаних вище справ не встановлювалися обставини щодо знищення ОСОБА_2 документів. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без 
задоволення.
Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П.Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький