Справа № 761/16104/18
Провадження № 1-кп/991/139/19

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року       м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52017000000000434 від 26.06.2017, за обвинуваченням:
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, адвокат, одружений, не судимий, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України,
ВСТАНОВИВ:
I.Історія провадження.
 
31.10.2019 обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 надійшов до Вищого антикорупційного суду з Шевченківського районного суду м. Києва (у Шевченківському районному суді м. Києва обвинувальний акт перебував з 02.05.2018).
 
Ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого ОСОБА_11 , суддів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 01.11.2019 призначено підготовче судове засідання, в подальшому 29.11.2019 - судовий розгляд кримінального провадження.
 
09.06.2023 на підставі розпорядження керівника апарата Вищого антикорупційного суду призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями у зв`язку з відрядженням судді ОСОБА_11 до ВККС.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 09.06.2023 головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 24.07.2023 відведено суддів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від розгляду кримінального провадження.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 01.08.2023 визначено нових суддів колегії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
 
II.Формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним 
 
ОСОБА_8 , маючи свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, тобто будучи адвокатом, обіймаючи посаду Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «ОСОБА_92 і компанія», повідомивши ОСОБА_14 , за наведених нижче обставин, про свою спроможність забезпечити прийняття судового рішення на її користь за надання неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у вигляді грошових коштів, які він мав їм особисто передати, та в дійсності не маючи наміру вчиняти такі дії, тобто ввівши її в оману, умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одержавши 14.09.2017 близько 12 години 30 хвилин у приміщенні офісу за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 14.09.2017 становило 260 796,43 грн, 02.11.2017 близько 15 години в тому ж місці - грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 02.11.2017 становило 1 478 312,17 грн, та 09.11.2017 близько 9 години 37 хвилин у коридорі напівпідвального приміщення головного корпусу Київського національного університету ім. Т. Шевченка за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 60, - грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 09.11.2017 становило 1 464 993,53 грн, для нібито передачі вказаних коштів суддям, заволодів чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами загальною сумою 120 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на дати одержання відповідних сум становило 3 204 102,12 грн, тобто становить особливо великий розмір.
Вказане кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 має право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва від 27.06.1996 № 1067/10, виданого Київською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, відповідно був обізнаним із вимогами ст. 4, 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статтями 7, 25 Правил адвокатської етики (затверджені 17.11.2012 Установчим з`їздом адвокатів України).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 про відмову в задоволенні заяви прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014, яким виправдано ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України та ОСОБА_16 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України, та на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017 про відмову в задоволенні апеляційної скарги на цю ухвалу.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.06.2017 відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та адвоката ОСОБА_18 , який є представником потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та цивільного позивача ТОВ «Гостинець» на зазначені ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 й ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017.
У зв`язку з цим з метою одержання правової допомоги в цій справі 31.08.2017 потерпіла в зазначеному кримінальному провадженні директор ТОВ «Гостинець» ОСОБА_14 о 15 годині 30 хвилин у приміщенні офісу адвоката ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , зустрілася із останнім та повідомила про обставини справи і надала для ознайомлення копії судових рішень та інших документів, які стосуються касаційної скарги. 
Вислухавши повідомлені ОСОБА_14 обставини справи та ознайомившись із наданими нею документами, у ОСОБА_8 виник умисел з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення заволодіти грошовими коштами ОСОБА_14 шляхом обману, які остання мала надати в якості неправомірної вигоди для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за задоволення її касаційної скарги, підбуривши її до вчинення замаху на давання неправомірної вигоди для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, тобто службових осіб, які згідно з положеннями п. 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» та п. 3 примітки до ст. 368 КК України займають особливо відповідальне становище, за вчинення в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їм влади.
Реалізовуючи указаний злочинний умисел, бажаючи заволодіти шляхом обману чужим майном в особливо великому розмірі, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що може забезпечити прийняття необхідного судового рішення за надання неправомірної вигоди суддям, що розглядають касаційну скаргу. При цьому ОСОБА_8 хоча й справді був особисто знайомий із двома суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які входять до складу колегії, що буде розглядати касаційні скарги ( ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ), однак наміру передавати грошові кошти ОСОБА_14 указаним суддям як неправомірну вигоду насправді не мав, а переслідував лише корисливий мотив з метою особистого збагачення.
З цією метою ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_14 , що має змогу зустрітися із суддями, які входять до складу колегії з розгляду касаційної скарги, та дізнатися всі необхідні деталі, у тому числі й можливий розмір неправомірної вигоди, яка за його словами потрібна для передання суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за винесення необхідного судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги. Водночас ОСОБА_8 поцікавився в ОСОБА_14 , яку суму грошових коштів вона готова надати як неправомірну вигоду суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за винесення судового рішення на її користь за результатами розгляду касаційної скарги, на що ОСОБА_14 не відповіла.
Після чого ОСОБА_14 , будучи введеною ОСОБА_8 в оману щодо наміру одержання від неї для подальшої передачі неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а також зважаючи на його особисте знайомство з цими суддями, вважаючи, що у випадку відмови в наданні неправомірної вигоди вказані особи можуть здійснювати негативний вплив на прийняття об`єктивного і законного судового рішення, погодилася надати неправомірну вигоду суддям у сумі приблизно 100 000 доларів США, яку озвучив їй ОСОБА_8 . 
ОСОБА_8 повідомив їй, що у спілкуванні із суддями буде відштовхуватися саме від суми в розмірі 100 000 доларів США і з`ясує їхню позицію щодо розміру неправомірної вигоди, яку їм потрібно передати для винесення необхідного судового рішення за результатами розгляду відповідної касаційної скарги.
Надалі 07.09.2017 близько 14 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_14 та повідомив, що справи у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ призначені до 31.12.2017 і справа за її касаційною скаргою до розгляду не призначена, хоча й надійшла до суду в липні 2017 року, але з цього часу перебуває в канцелярії суду. Після цього ОСОБА_8 дав їй аркуш паперу, на якому був розписаний механізм і етапи передачі грошових коштів, а також визначив, що грошові кошти необхідно надати в три етапи:
1) початково в найближчий час 10 000 доларів США за внесення справи до переліку справ, що будуть розглянуті Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ у 2017 році, та передачу її з канцелярії суду до суддів судової колегії, які будуть здійснювати розгляд;
2) передати 55 000 доларів США після винесення судовою колегією ухвали про призначення до судового розгляду справи за згаданою касаційною скаргою; 
3) передати 55 000 доларів США за два дні до дати судового розгляду касаційної скарги.
При цьому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що з цього приводу вже спілкувався із суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які входять до складу колегії із розгляду касаційної скарги, і досягнув домовленостей, що справа за касаційною скаргою на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017 буде розглянута в листопаді 2017 року, оскільки головуючий у судовій колегії - суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_24 до кінця жовтня 2017 року перебуватиме у відпустці, а раніше її розглянути неможливо, позаяк це приверне додаткову увагу.
У подальшому в розмові з ОСОБА_14 , ОСОБА_8 неодноразово повторював про етапи передачі та суми грошових коштів, а також вказав, що загальна сума, яку необхідно надати як неправомірну вигоду суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за винесення позитивного судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги, повинна складати 120 000 доларів США, тобто суму, яка в шістсот і більше разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, отже, відповідно до п. 4 примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром. Окрім того, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що першу частину грошових коштів у сумі 10 000 доларів США вона повинна передати до 15.09.2017.
12.09.2017 близько 18 години в телефонній розмові ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що підготував юридичний висновок та поцікавився, чи готова вона приїхати до нього з «документами», цим самим давши зрозуміти, що ОСОБА_14 має приїхати на зустріч для передання першої частини грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США. У відповідь на це ОСОБА_14 сказала, що обов`язково прибуде до м. Києва найближчим часом, але про дату та конкретний час повідомить ОСОБА_8 додатково.
14.09.2017 близько 12 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні офісу за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 у ході зустрічі з ОСОБА_14 , одержав від неї першу частину грошових коштів в сумі 10 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 14.09.2017 становило 260 796 грн. 43 коп., нібито для подальшої передачі як неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за винесення судового рішення в інтересах ОСОБА_14 за результатом розгляду касаційної скарги на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017.
У ході указаної зустрічі ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 про призначення справи до розгляду на 10 годину 09.11.2017, необхідність передання наступної частини неправомірної вигоди через 8-10 днів після отримання поштою оригіналу ухвали про призначення справи до судового розгляду та передання останньої частини неправомірної вигоди за два дні до судового розгляду, тобто 06.11.2017 - 07.11.2017. Разом з тим зазначив, що особисто не буде брати участь у судовому засіданні 09.11.2017, оскільки багатьом відомо про його близькі зв`язки із суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а також попередив ОСОБА_14 про необхідність дотримання умов конспірації та недопустимість розголошення інформації про досягнуті домовленості і передання грошових коштів як неправомірної вигоди.
21.09.2017 близько 12 години 30 хвилин під час особистої зустрічі біля будівлі головного корпусу Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 60, ОСОБА_8 повторно нагадав їй про необхідність надання йому 25.09.2017, в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , грошових коштів у розмірі 55 000 доларів США як наступної частини неправомірної вигоди для подальшої передачі суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за винесення судового рішення на користь ОСОБА_14 за результатами розгляду касаційної скарги на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017.
Крім цього, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що вона повинна передати йому також грошові кошти в сумі 1 000 доларів США як оплату за надані юридичні послуги, для чого він надав рахунок та акт виконаних робіт, згідно з яким ОСОБА_14 від імені ТОВ «Гостинець» має сплатити ОСОБА_8 7 000 грн. за надані юридичні послуги. При цьому ОСОБА_8 пояснив, що вказані документи складені для надання вигляду офіційності та законності його зацікавленості в результатах розгляду згаданої касаційної скарги, а грошові кошти в розмірі 7 000 грн. треба сплатити на вказаний у документах розрахунковий рахунок, начебто для підтвердження виконання ОСОБА_8 умов договору про надання юридичних послуг.
Після цього ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що отримані від неї грошові кошти в сумі 55000 доларів США він передасть як частину неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які входять до складу колегії з розгляду касаційної скарги на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017. За словами ОСОБА_8 , саме надання вказаної частини неправомірної вигоди стане додатковим стимулом для того, щоб судді відмовили іншій стороні, якщо вона звернеться до них також.
Разом з цим, демонструючи свій зв`язок із суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, діючи з умислом на заволодіння шляхом обману чужим майном в особливо великому розмірі, ОСОБА_8 показав та передав ОСОБА_14 аркуш паперу, на якому були написані номер телефону суду, дати направлення сторонам ухвали про призначення засідання та дату самого судового засідання з розгляду касаційної скарги. Також ОСОБА_8 черговий раз підтвердив, що безпосередньої участі в судовому засіданні брати не буде через наявність дружніх стосунків із суддями, що входять до складу судової колегії, оскільки це може стати підставою для їх відводу чи самовідводу.
26.09.2017 близько 13 години 15 хвилин під час особистої зустрічі в приміщенні офісу за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_14 продемонструвала ОСОБА_8 наявні в неї грошові кошти, які їй потрібно передати як наступну частину неправомірної вигоди в розмірі 55 000 доларів США за винесення «необхідного» судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги. Однак умовою передачі цих коштів ОСОБА_14 визначила погодження ОСОБА_8 із суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які входять до складу колегії з розгляду згаданої касаційної скарги, ключових моментів, що обов`язково повинні бути в судовому рішенні. Для цього ОСОБА_14 передала ОСОБА_8 аркуш паперу із нотатками, де були описані основні положення, що, на думку ОСОБА_14 , мають відображатися в тексті судової ухвали. 
У відповідь, продовжуючи вводити ОСОБА_14 в оману, ОСОБА_8 повідомив, що він підготує відповідний проект судового рішення, який, після виходу ОСОБА_24 із відпустки, погодить із ним та іншими суддями, що входять до складу колегії з розгляду касаційної скарги, і надасть ОСОБА_14 30.10.2017 - 31.10.2017.
Після цього в телефонній розмові, яка відбулася 26.09.2017 близько 19 години 15 хвилин, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 досягли домовленості, що грошові кошти в розмірі 55 000 доларів США як другу частину неправомірної вигоди вона повинна передати ОСОБА_8 у другій половині жовтня 2017 року.
Протягом вересня - жовтня 2017 року ОСОБА_8 неодноразово телефоном спілкувався з ОСОБА_14 щодо їхньої особистої зустрічі та передання грошових коштів як наступної частини неправомірної вигоди, підбурюючи останню до виконання досягнутих домовленостей з передачі іншої частини неправомірної вигоди.
02.11.2017 близько 15 години, перебуваючи в приміщенні офісу за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_14 , якій передав акт виконаних робіт (наданих послуг) від 11.10.2017 за договором від 07.09.2017 № 4/17-ю у двох примірниках, поцікавився наявністю в неї печатки ТОВ «Гостинець», а після цього запропонував ОСОБА_14 підписати зазначені акти та проставити печатки. Після оформлення відповідного акта ОСОБА_8 один із його екземплярів передав ОСОБА_14 , а інший залишив у себе.
Одразу після цього ОСОБА_8 одержав від неї грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 02.11.2017 становило 1 478 312 грн. 16 коп., нібито для подальшої передачі як неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за винесення судового рішення в інтересах ОСОБА_14 за результатом розгляду касаційної скарги на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017.
У подальшому ОСОБА_8 повідомив їй, що грошові кошти в розмірі 55 000 доларів США як третю частину неправомірної вигоди йому необхідно буде передати 07.11.2017. Проте в ході розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_14 досягли домовленості, що ці грошові кошти вона надасть під час їхньої особистої зустрічі 08.11.2017.
08.11.2017 близько 16 години в телефонній розмові ОСОБА_8 та ОСОБА_14 досягли домовленості про наступну особисту зустріч для передання грошових коштів у розмірі 55 000 доларів США як третьої частини неправомірної вигоди 09.11.2017 не пізніше 8 години 15 хвилин в офісі за адресою: АДРЕСА_2 .
09.11.2017 близько 8 години в телефонній розмові, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 досягли домовленості про особисту зустріч для передання грошових коштів у розмірі 55 000 доларів США як третьої частини неправомірної вигоди цього ж дня за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 60, біля головного корпусу Київського національного університету ім. Т. Шевченка.
У той самий день близько 9 години 37 хвилин ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_14 біля центрального входу в будівлю головного корпусу Київського національного університету ім. Т. Шевченка за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 60. Зайшовши через центральний вхід до будівлі університету, ОСОБА_8 та ОСОБА_14 повернули праворуч та сходами спустилися до коридору напівпідвального приміщення.
Перебуваючи в коридорі напівпідвального приміщення головного корпусу Київського національного університету ім. Т. Шевченка за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 60, ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 55 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 09.11.2017 становило 1 464 993 грн. 53 коп., нібито для подальшої передачі як неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за винесення судового рішення в інтересах ОСОБА_14 за результатом розгляду касаційної скарги на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017. Вказані грошові кошти ОСОБА_14 , будучи введеною ОСОБА_8 в оману щодо подальшої їх передачі суддям Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, за його вказівкою поклала до відкритого ним портфелю чорного кольору. Тобто ОСОБА_14 вчинила всі дії, до яких її схилив ОСОБА_8 та які були необхідними для надання неправомірної вигоди службовим особам, які займають особливо відповідальне становище, за вчинення в її інтересах дій з використанням наданої їм влади, але указаний злочин не було завершено внаслідок реалізації ОСОБА_8 свого умислу на заволодіння указаними грошовими коштами, тобто з причин, що не залежали від волі ОСОБА_14 .
У подальшому одержаними від ОСОБА_14 грошовими коштами в сумі 120 000 доларів США ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, витративши на особисті потреби 17 900 доларів США. Решту грошових коштів у сумі 52 100 доларів США продовжив зберігати в приміщенні свого офісу за адресою: АДРЕСА_2 , та в сумі 50 000 доларів США - за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 - до моменту їх виявлення в ході проведених обшуків, тобто до 28.11.2017.

III.Правова кваліфікація кримінального правопорушення
 
Вказаними діями обвинувачений  ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах. 
Також своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 369 КК України, а саме підбурив ОСОБА_14 до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення нею в інтересах ОСОБА_14 , яка надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади. 

IV.Позиція сторони захисту
 
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Відмовився від надання показань на підставі ст.63 Конституції України.
Під час судового розгляду сторона захисту не навела суду будь-якого розумного пояснення подій, що ставляться обвинуваченому у вину в цьому кримінальному провадженні.
У загальному позиція захисту ґрунтується на наявності численних порушень кримінально-процесуального законодавства під час досудового розслідування кримінального провадження, внаслідок чого усі здобуті слідством докази захист вважає недопустимими.
Також захист посилався на сплив строків досудового розслідування до направлення обвинувального акту до суду внаслідок неможливості продовження керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури строків досудового розслідування під час перебування його у відрядженні.
Зрештою захист стверджував про провокацію злочину з боку ОСОБА_14 та працівників НАБУ, під контролем яких перебувала остання, хоча обвинувачений не визнав факт вчинення інкримінованих йому діянь і не висунув своєї версії подій, що само по собі є суперечливим, та згідно практики ЄСПЛ визнається взаємовиключним.
Незважаючи на це, суд розглянув скаргу обвинуваченого на провокацію в контексті способу розслідування протиправної діяльності та надав відповідь на питання, чи був ОСОБА_8 підданий підбурюванню. А також суд навів свої міркування відносно клопотань обвинуваченого про визнання доказів недопустимими та про закриття кримінального провадження.
V.Докази на підтвердження встановлених судом обставин 
 
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні підбурювання ОСОБА_14 до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення нею в інтересах ОСОБА_14 , яка надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) в особливо великому розмірі доведена сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які суд визнав належними і допустимими.
1.Щодо суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 та ч. 4 ст. 369 КК України 
 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 КК України ОСОБА_8 є суб`єктом кримінального правопорушення, адже є фізичною осудною особою, яка вчинила злочин у віці 51 рік.
ОСОБА_8 має право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва від 27.06.1996 № 1067/10, виданого Київською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру адвокатів України. 
2. Показання свідків
 
2.1. Свідок ОСОБА_14 , допитана під час минулого судового розгляду за клопотанням прокурора, показала, що є єдиним засновником і керівником ТОВ «Гостинець». Протягом кількох років вона разом із своїм чоловіком у судових і правоохоронних органах намагається захистити своє право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться по вул. Шушкевича, 6 міста Львів (центральний район міста) та вибуло з власності товариства в незаконний спосіб - в обхід накладеному господарським судом арешту на приміщення, воно було ОСОБА_16 відчужене ОСОБА_15 . Останній просив «уступити» свідка йому це приміщення, однак свідок не погоджувалася і продовжувала відстоювати свої права в судах. Внаслідок чого не припинялися перевірки контролюючих органів. В решті решт за рішенням Львівського апеляційного суду було прийнято рішення на користь свідка та об`єкт нерухомого майна було повернуто законному власнику. ОСОБА_16 та ОСОБА_15 було засуджено за шахрайство і підробку документів, потім виправдано. Свідок подала заяву на перегляд кримінальної справи за нововиявленими обставинами, та її касаційна скарга надійшла для розгляду до Вищого спеціалізованого суду (далі - ВСС).
 
Влітку 2017 року чоловік свідка лікувався в санаторії, вона їздила в місто Київ знайомитися із матеріалами судової справи, а також відвідати чоловіка та в потягу познайомилася із однією жінкою, з якою поділилася своїми судовими проблемами. Та надала їй телефон успішного адвоката, який у свою чергу їй надала її знайома, яка теж «судилася». По приїзду в Київ свідок зателефонувала адвокату, так як потребувала юридичної допомоги (іншого адвоката в неї на той час вже не було), і ОСОБА_8 погодився на зустріч.
Свідок приїхала до адвоката в офіс, який знаходився в багатоквартирному будинку на 3 або 4 поверсі (їхала в ліфті). Адвокат вислухав свідка, подивився документи на майно, рішення судів, ухвалу ВСС про прийняття касаційної скарги, сказав, що знає склад колегії суддів, який прийняв касаційну скаргу до розгляду, має необхідний юридичний досвід та може гарно допомогти. При цьому 6-7 тисяч грн буде вартість юридичної допомоги та ще треба буде вирішити ряд організаційних питань. Натякнув на винагороду суддям, яку він може передати та спитав, скільки зможете дати. Оскільки свідок не відповіла (їй люба сума була непідйомною), сам назвав суму 120 тисяч (свідок точно не пам`ятає, під час першої чи другої зустрічі назвав саме таку суму), але спершу мусить зустрітися з людьми, переговорити. Тобто ініціатором надання суддям неправомірної вигоди був саме адвокат ОСОБА_8 . Ця зустріч тривала близько 1 години. Після зустрічі свідок поїхала знайомитися зі справою та зустрілася в місті Києві із своїм чоловіком, і здається в той же день вона звернулася до НАБУ із заявою та увечері поїхала додому , бо мала квиток.
На другій зустрічі в адвоката в офісі він назвав свідку знову загальний розмір суми неправомірної вигоди і якими частинами та коли саме треба віддавати. Так, спочатку треба було віддати 10 тисяч грн за те, щоб справа «не гнила» в канцелярії, а решту суми віддати напередодні судового засідання. Цей «розподіл» (графік) адвокат написав на папері, показав свідку і тут же забрав назад. Свідок зробила все точно як він вимагав. Надалі вони спілкувалися по телефону і в офісі, і по телефону адвокат все підтверджував, як було на папері.
Першу частину неправомірної вигоди 10 тисяч доларів віддала ОСОБА_90 в офісі. Він гроші забрав і поклав у шухляду. При цьому сказав, що в судовому засіданні не буде, бо в нього конфлікт інтересів, а люди «всьо порешают». Далі вони уклали договір про надання правової допомоги і свідок від ТОВ «Гостинець» заплатила окремо 7 тисяч грн. У подальшому адвокат по телефону сказав, що вже призначена дата судового засідання, та оскільки свідок не отримувала листа, скинув їй по телефону документ як доказ того, що він вже діє. Проміжний транш 55 тисяч доларів віддала в офісі. Останню суму грошей віддала в університеті імені Шевченка, де раніше вже зустрічалася із ОСОБА_8 і отримувала від нього вказівки. ОСОБА_8 їй сказав спуститися в роздягальню і там забрав 55 тисяч доларів. Свідку всі ці кошти дали в НАБУ.
Свідок пояснила, що звернулася до органів із заявою тому, що зіткнулася із вимаганням неправомірної вигоди, а вони (свідок має на увазі себе та свого чоловіка) люди чесні. Адвокат вів себе дуже впевнено, стверджував, що це всі його друзі та обіцяв усе вирішити, але для цього треба віддати гроші точно по графіку. Був ініціатором у розмові про неправомірну вигоду; сказав про це прямо, назвавши суму та згодом позначивши схему надання на папері. Був один раз випадок після віддання першого траншу, коли ОСОБА_8 відмовлявся співпрацювати, оскільки пришвидшував отримання грошей, при цьому сказав, що те, що отримав раніше, повертати не буде.
Відповідаючи на запитання, свідок підтвердила, що раніше вже також зверталася із заявами до НАБУ, але в м. Львові, скільки разів, не пам`ятає, результати цих звернень також не пам`ятає. Вона раніше зверталася по поліції, до прокуратури, до інших правоохоронних органів, у тому числі НАБУ (дати звернень не пам`ятає), всюди, де могла, щоб захистити свої права і відновити справедливість. Адже є ненормальною ситуація, коли в людей забирають об`єкт, який належить їм на праві приватної власності. З 1999 року вони з чоловіком зверталися безліч разів, тому вона вже не пам`ятає подробиць цих звернень. Ініціатором першої телефонної розмови із ОСОБА_8 31.08.2017 була вона сама, їй жінка в потягу дала його телефон. ОСОБА_8 не провокувала, вважає себе чесною людиною. Ствердила, що дружніх стосунків у НАБУ не має, перший раз 26.06.2017 вона прийшла до НАБУ і подала раніше підготовлену нею вдома заяву, після чого до неї були запитання у працівників НАБУ, та вона надала згоду на співробітництво, у подальшому приходила до НАБУ і давала пояснення. Прізвища детектива, який її допитував, не пам`ятає. Раніше вже були випадки, коли їй різні адвокати пропонували надати неправомірну вигоду суддям, і вона подавала заяви до правоохоронних органів. Вважає, що з неї вимагали великі гроші, бо йшлося про цінний об`єкт нерухомого майна, розташований в центрі міста Львова. У своїй заяві до НАБУ від 31.08.2107 вона писала суму, озвучену тоді ОСОБА_8 , - 100 тисяч доларів, але врешті решт сума була 120 тисяч доларів; чому сума збільшилася, свідок точно не пам`ятає, вважає, що адвокат збільшив пізніше, додавши свою частину.
Показання свідка ОСОБА_14 , які вона надала під час минулого судового розгляду, були відтворені в судовому засіданні, оскільки неможливо було допитати внаслідок її смерті 27.12.2022 (т.33 а.с.9-16).
У судовому засіданні був досліджений аудіозапис допиту цього свідка, на якому зафіксовані й запитання та відповіді під час перехресного допиту, що давало суду можливість не лише сприймати зміст його показань, але й спостерігати манеру його поведінки під час допиту і робити висновки для оцінки їх достовірності. Сторона захисту під час нового розгляду не була позбавлена можливості при дослідженні аудіозапису та/або інших доказів звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.
Суд звертає увагу, що під час минулого судового розгляду 17.01.2022 свідка ОСОБА_14 спочатку допитав прокурор протягом 1,5 години, потім захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 провів перехресний допит, що тривало протягом близько 2,5 години. Протягом усього часу допиту суд задавав свідку уточнюючі запитання. Допит свідка ОСОБА_14 не був закінчений і в другому судовому засіданні 18.02.2022, оскільки її розпочав допитувати та не зміг допитати повністю обвинувачений ОСОБА_8 . При цьому більшість запитань, які поставив свідку обвинувачений, були зняті судом як такі, що не стосуються справи, отже, суд констатує з боку обвинуваченого під час допиту свідка поведінку, спрямовану на виснаження свідка ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто якій на момент допиту було 77 років. Судове засідання було закінчено внаслідок погіршення стану здоров`я свідка та в послідуючому вона на виклики суду тривалий час не з`являлась внаслідок хвороби. 27.12.2022 свідок ОСОБА_14 померла.
Втім суд констатує, що сторона захисту при перехресному допиті свідка мала можливість повно з`ясувати всі важливі обставини справи, особливо задати питання, спрямовані на дискредитацію свідка та демонстрацію наявності в її діях провокації.
Ті питання, які не встиг задати свідку обвинувачений ОСОБА_8 , на переконання суду, або є схожими на ті, які вже були задані свідку в судовому засіданні прокурором та захисником, або не мають суттєвого значення для кримінального провадження (обвинувачений долучив до матеріалів кримінального провадження перелік із 147 питань до свідка ОСОБА_14 , які він не встиг задати свідку).
Отже, суд вважає, що сторони ефективно і результативно використали своє право на перехресний допит.
Під час нового судового розгляду не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час минулого розгляду і які б вимагали повторного допиту цього свідка. 
Враховуючи всі ці фактори, Суд вважає, що за обставин цієї справи дослідження показань свідка ОСОБА_14 , які вона давала під час минулого розгляду, забезпечувало сторонам достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість її допиту під час нового судового розгляду, а тому визнання цих показань допустимим доказом не порушувало права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.
Також суд враховує, що показання відсутнього свідка не є єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого. Хоча є важливим елементом у сукупності доказів, представлених сторонами під час судового розгляду. Тобто суд сприймає показання ОСОБА_14 лише в тій частині, що не суперечить іншим доказам.
2.2. Свідок ОСОБА_25 , допитаний за клопотанням сторони захисту, у судовому засіданні надав показання про те, що станом на 26.06.2017 був старшим слідчої групи в кримінальному провадженні № 52017000000000434. У цьому чи іншому кримінальному провадженні ОСОБА_14 номеру адвоката ОСОБА_8 не давав, звернутися до нього не просив, роль його як слідчого була пасивною. 31.08.2018 до нього звернулася ОСОБА_26 із повідомленням про вчинений щодо неї злочин з боку ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_14 розповіла, що контакт ОСОБА_8 їй дала жінка, з якою вона познайомилася в потягу та, як він розуміє, з якою мала спільних знайомих, у тому числі дочку заявниці; свого контакту жінка не залишила, тому особу останньої не встановлювали. Свідок вислухав ОСОБА_14 , допоміг скласти заяву та передав на реєстрацію. ОСОБА_14 саме до свідка звернулася тому, що він її допитував раніше по іншому кримінальному провадженню. Після реєстрації нового кримінального правопорушення керівник визначив свідка як старшого групи; сам собі кримінальні провадження свідок не обирає. Щодо ОСОБА_14 свідок зазначив, що вона не є «штатним заявником», а її неправомірно позбавили майна, і вона періодично зверталася до різних адвокатів за захистом своїх прав, однак нажаль адвокати розглядали ОСОБА_14 лише як джерело свого збагачення. Відносно вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру в лікарні без адвоката, свідок повідомив, що на той момент у ОСОБА_8 не було свого адвоката, а залучений адвокат ОСОБА_27 брав участь лише в окремій процесуальній дії - обшуку.
 
2.3. Свідок ОСОБА_22 , допитаний за клопотанням сторони обвинувачення, надав показання про те, що ОСОБА_8 є його кумом (останній хрестив сина свідка). З 2011 по 2017 рік свідок працював суддею у Вищому спеціалізованому суді. Свідку пред`явлені в судовому засіданні ухвали ВССУ з матеріалів справи (про відкриття провадження, витребування матеріалів кримінального провадження, призначення касаційного розгляду), винесені у справі за касаційними скаргами на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 13.12.2017 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017), на що свідок підтвердив, що був у складі колегії суддів з розгляду касаційних скарг у даному кримінальному провадженні. У 2017 році до нього ОСОБА_8 із проханнями по кримінальним провадженням не звертався. Ба більше, він не бачив, щоб ОСОБА_8 займався кримінальними справами, а знає його як фахівця з права інтелектуальної власності. Підтвердив, що на початку осені 2017 року зустрічався з ОСОБА_8 на Хрещатику для особистої розмови з приводу приїзду в Київ їхнього спільного товариша. Або ще могли говорити про навчання сина свідка в університеті ім. Т. Шевченка, де ОСОБА_8 є викладачем.
 
2.4. Свідок ОСОБА_24  допитаний у судовому засіданні, повідомив, що був доповідачем у справі, ухвали з якої йому пред`явлені в судовому засіданні, однак не пам`ятає матеріалів справи; до нього ніхто не звертався з приводу розгляду касаційних скарг учасників; попередній результат справи ні з ким не обговорював, окрім як у нарадчій кімнаті.
 
2.5. Свідок  ОСОБА_23 , допитаний у судовому засіданні, повідомив, що був у складі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду у справі, ухвали з якої йому пред`явлені в судовому засіданні; ОСОБА_8 знає давно, зустрічався з ним на святкуваннях у спільних знайомих та в університеті, де викладає обвинувачений. Заперечив спілкування як з ОСОБА_8 , так і з іншими особами з приводу справи, яка перебувала у провадженні колегії суддів, членом якої був свідок; неправомірної вигоди йому ніхто не пропонував, так само як ніхто не намагався вплинути на результат розгляду справи.
 
2.6. Свідок ОСОБА_28 , допитаний у судовому засіданні, повідомив, що був адвокатом ОСОБА_14 , вона зверталася в цивільній справі з приводу нежитлового приміщення. Свідок їй складав позовні заяви, апеляційні скарги, проте в судовому засіданні не представляв інтереси ОСОБА_14 . З ОСОБА_14 його познайомив ОСОБА_91. При цьому свідок не схиляв ОСОБА_14 до надання неправомірної вигоди суддям ВССУ, про заяву ОСОБА_14 від 26.06.2017, подану до НАБУ, свідок дізнався в процесі його допиту як свідка у кримінальному провадженні, розпочатому за даною заявою. 
 
3. Документи та інші докази, досліджені під час судового розгляду
 
3.1. Завірена копія матеріалів касаційного провадження за скаргою № 5-2642км17 (№ 5-2642 ск 17) у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_15 і ОСОБА_16 (кримінальне провадження № 1326/8163/2012), отримані на запит детектива НАБУ від Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі в тексті вироку - ВССУ) супровідним листом від 13.12.2017 (т. 14 а. 183-266). Так, у цих матеріалах наявні копії таких документів:
 
1) касаційної скарги прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_29 від 19.04.2017 (в суді вхідний номер від 18.05.2017) на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 у кримінальному провадженні про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_15 і ОСОБА_16 та на ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017 у тому ж провадженні. До касаційної скарги додані копії оскаржуваних ухвал судів. Відповідно до копії ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017 було розглянуто апеляційну скаргу, зокрема представника потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_17 - ОСОБА_18 , який також брав участь у судовому засіданні разом із представником потерпілих ОСОБА_30 . В ухвалі Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 зазначено, що в судовому засіданні брали участь потерпіла ОСОБА_14 та її представник ОСОБА_18 ;
 
2) протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2017 ВССУ, згідно з яким визначено суддю-доповідача ОСОБА_24 . До складу колегії входять судді ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . У ВССУ провадження № 5-2642 ск 17;
 
3) ухвали ВССУ від 18.05.2017 про відкриття провадження за касаційною скаргою прокурора;
 
4) ухвали ВССУ від 26.05.2017 про витребування матеріалів кримінального провадження (№ 1326/8163/2012, № 1-о/465/4/16) з Франківського районного суду м. Львова;
 
5) лист ВССУ від 29.05.2017 до Франківського районного суду м. Львова про надання інформації про місця проживання всіх учасників судового провадження та відповідь місцевого суду на нього із запитуваною інформацією;
 
6) супровідних листів ВССУ про направлення учасникам копій ухвал про відкриття провадження та про витребування матеріалів кримінального провадження та інших документів;
 
7) касаційної скарги адвоката ОСОБА_18 - представника потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , представника цивільного позивача ТОВ «Гостинець» від 05.06.2017 (в суді вхідний номер від 12.06.2017) на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 у кримінальному провадженні про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_15 і ОСОБА_16 та на ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017 у тому ж провадженні;
 
8) касаційної скарги потерпілих, цивільного позивача директора ТОВ «Гостинець» ОСОБА_14 і ОСОБА_17 від 04.06.2017 (в суді вхідний номер від 12.06.2017) на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 у кримінальному провадженні про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_15 і ОСОБА_16 та на ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017 у тому ж провадженні;
 
9) ухвали ВССУ від 13.06.2017 про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_17 і адвоката ОСОБА_18 , який є представником потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та представником цивільного позивача ТОВ «Гостинець»;
 
10) супровідних листів ВССУ про направлення учасникам копій ухвали про відкриття касаційного провадження і копій касаційних скарг потерпілих і представника ОСОБА_18 ;
 
11) клопотання про долучення доказів до справи від 10.06.2017 потерпілих, цивільних позивачів директора ТОВ «Гостинець» ОСОБА_14 і ОСОБА_17 ;
 
12) відзиву захисника обвинувачених ОСОБА_31 від 02.07.2017 з додатками на касаційну скаргу прокурора;
 
13) супровідного листа Франківського районного суду м. Львова від 14.06.2017 про направлення до ВССУ кримінальної справи 1326/8163/2012 про обвинувачення ОСОБА_15 і ОСОБА_16 ;
 
14) протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2017 ВССУ, згідно з яким для розгляду справи № 5-2642 км 17 визначено колегію суддів: суддю-доповідача ОСОБА_24 , суддів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ;
 
15) відзиву захисника обвинувачених ОСОБА_31 від 17.07.2017 на касаційну скаргу потерпілих і представника ОСОБА_18 , з ордерами і договором про надання правової допомоги;
 
16) заперечень захисника ОСОБА_32 від 18.07.2017 на всі подані касаційні скарги;
 
17) ухвали ВССУ (судді-доповідача ОСОБА_24 ) від 11.09.2017 про закінчення підготовки та призначення касаційного розгляду на 10 год 09.11.2017 ( ОСОБА_8 переслав ОСОБА_14 фото цієї ухвали і зазначив про дату засідання ВССУ - п. 3.12 цього розділу вироку);
 
18) супровідних листів ВССУ, якими повідомлено учасників про час і дату розгляду касаційних скарг та направлено копію ухвали ВССУ від 11.09.2017;
 
19) заяви потерпілої - директора ТОВ «Гостинець» ОСОБА_14 від 09.11.2017 до ВССУ про задоволення касаційних скарг і направлення кримінального провадження за нововиявленими обставинами до іншого суду м. Львова. Заява подана в судовому засіданні;
 
20) резолютивної частини ухвали ВССУ і повного тексту ухвали ВССУ за результатами розгляду касаційних скарг, якою касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_17 задоволено частково, касаційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_18 задоволені та судові рішення попередніх інстанцій скасовані та призначено новий розгляд заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції;
 
21) заяв ОСОБА_14 як директора ТОВ «Гостинець» і як потерпілої від 14.11.2017 про надання рішення касаційного суду;
 
22) супровідний лист ВССУ про направлення учасникам касаційного провадження копії ухвали ВССУ від 09.11.2017.
 
3.2. У протоколі від 07.02.2018 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданим до нього оптичним диском формату DVD-R № 04/4377 від 20.07.2017, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентському номеру НОМЕР_1 відносно ОСОБА_14 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 06.07.2017 № 2145 (т. 11 а. 104-107) зафіксовано, що 31.08.2017 о 10:16:43 ОСОБА_14 подзвонила ОСОБА_8 і між ними відбулась розмова (тривалістю 00:03:33), під час якої вона представилась, повідомила, що є керівником товариства «Гостинець», з Івано-Франківська, що його їй порекомендувала її донька, яка вчилась у Києві в Торгово-економічному, а її подруга вчилась у ОСОБА_33 , та що в неї кримінальна справа і вона хоче з ним зустрітись. Під час розмови на прохання ОСОБА_14 домовились зустрітись в його офісі за адресою: АДРЕСА_3 , на 15-15:30. 
 
Захист стверджував про недопустимість цього доказу, посилаючись на те, що розмова відбулася до внесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_8 та слідчий суддя не надавав дозвіл у кримінальному провадженні № 52017000000000434 на проведення НСРД відносно адвоката ОСОБА_8 .
З цього приводу Суд зазначає, що кримінальне провадження № 52017000000000434 було зареєстровано 26.06.2017 року за заявою ОСОБА_14 про вимагання від неї службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, за посередництва інших осіб неправомірної вигоди в особливо великому розмірі, за вчинення дій з використанням наданої влади за ч.4 ст.368 КК України, в рамках якого був наданий дозвіл слідчого судді на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_14 . Після візиту ОСОБА_14 до офісу ОСОБА_8 31.08.2017 вона подала нову заяву до НАБУ про вимагання від неї неправомірної вигоди, в результаті чого було зареєстровано кримінальне провадження № 52017000000000582 за аналогічною кваліфікацією. У зв`язку з чим указані кримінальні провадження на наступний день 01.09.2017 були об`єднані в одному провадженні під загальним № 52017000000000434. При цьому сторона обвинувачення не зверталася до слідчого судді за дозволом на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій по другому епізоду від 31.08.2017 щодо ОСОБА_8 , зареєстрованому в ЄРДР первісно за № 52017000000000582.
Приписами ч.1 ст.257 КПК України передбачено, якщо в результаті проведення НСРД виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.
Суд вважає, що вказана норма не може застосовуватися до вказаної ситуації, позаяк ознаки іншого кримінального правопорушення не були виявлені безпосередньо в результаті проведення НСРД у кримінальному провадженні № 52017000000000434 (зміст телефонної розмови ОСОБА_14 та адвоката ОСОБА_8 31.08.2017 не вказує на наявність ознак іншого кримінального правопорушення).
Судова практика застосування положень ч.1 ст.257 КПК України щодо необхідності дозволу на отримання НСРД зводиться до того, що такий дозвіл потрібен на використання матеріалів лише в іншому кримінальному провадженні. При цьому в разі об`єднання кримінального провадженні з тим, у якому було отримано матеріали НСРД, чи виділення з останнього матеріалів в окреме кримінальне провадження дозвіл на використання матеріалів НСРД відповідно у об`єднаному чи виділеному кримінальному провадженні не потрібен (постанова ККС ВС від 15.08.2024 №203/94/18, 991/2/23 (провадження №51-1298 км 18), постанова ККС ВС від 07.03.2024 №752/10910/19).
Сторона захисту, стверджуючи про недопустимість протоколу від 07.02.2018 за результатами проведення НСРД, одночасно посилалася на цей доказ для доведення суду своєї позиції щодо провокації злочину з боку ОСОБА_14 , яка ініціативно 31.08.2017 року звернулася до ОСОБА_8 .
За таких обставин суд враховує цей доказ для висвітлення послідовності фактичних обставин.
3.3. ОСОБА_14 31.08.2017 подала до НАБУ заяву про вчинення злочину (том 2 а.с.12-13), написану власноруч, про те, що судді Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 за посередництва адвоката ОСОБА_8 вимагають від неї неправомірну вигоду в розмірі сто тисяч доларів США за задоволення її касаційної скарги. При цьому зазначила, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.
 
3.4. 05.09.2017 ОСОБА_22 в проміжок часу 12:30-12:35 зустрівся із ОСОБА_8 на вул. Хрещатик навпроти будинку № 21, що зафіксовано у протоколі від 09.10.2017 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданими до нього картами пам`яті Micro SD 16 Gb № 04/5001, № 04/5002, Micro SD 8 Gb № 04/5003 (з відеозаписом), а саме візуального спостереження за ОСОБА_8 та ОСОБА_22 - на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2674 щодо ОСОБА_22 (т. 10 а. 225-228).
 
3.5. У протоколі від 03.10.2017 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданими до нього картами пам`яті Micro SD 32 Gb № 04/5046, Micro SD 8 Gb № 04/5045, а саме аудіо-, відеоконтролю особи відносно ОСОБА_14 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672 (т. 10 а. 104-124) зафіксовані такі відомості.
 
07.09.2017 між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_14 відбулась зустріч і розмова в період з 14:16 до 15:05:46 у м. Києві у приміщенні офісу адвоката ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . На початку розмови ОСОБА_8 з`ясував у ОСОБА_14 , як підписувати з нею угоду - з фізичною чи юридичною особою, - зійшлись на угоді з юридичною особою «Гостинець», керівником якого була ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_8 перейшов до справи. Повідомив, що до 31.12.2017 справи призначені, але її справи там немає. Розказав, що в суді близько 20 тисяч кримінальних справ, суд слухає справи один день на тиждень - в четвер, по 40-45 справ призначають, тому до кінця року таку кількість справ суд не розгляне. Зазначив, що по-перше, доповідач ОСОБА_24 фактично на пенсію виходить, у нього день народження, з кінця вересня до середини жовтня буде у відпустці, «йому плювати на все». І що з ОСОБА_24 уже «спілкувались люди». Водночас повідомив, що витребувану справу з канцелярії суду можна забрати, бо вона з липня 2017 року лежить там без руху. По-друге, триває конкурс на посади суддів до Верховного Суду і що до кінця вересня, на початку жовтня Вища рада юстиції має подати Президенту на підпис кандидатури, яким дали позитивний висновок. Третьою обставиною назвав розгляд і прийняття процесуальних кодексів, без яких не може працювати Верховний суд, що може відбутись у вересні. Висловив думку, що Верховний Суд з призначеними працівниками апарату зможе запрацювати в кінці 2017 року, а до того може працювати Вищий спеціалізований суд. Окресливши для ОСОБА_14 «ситуацію» щодо роботи ВССУ та можливих строків початку роботи Верховного Суду і як в ньому можливо будуть розглядати справи, ОСОБА_8 виснував: «Нам треба на сьогоднішній день справа щоб була призначена», - та що би спершу забрали справу з канцелярії та друге, що би колегія винесла ухвалу про призначення справи до розгляду. Третім пунктом плану ОСОБА_8 визначив, щоб заслухали справу до кінця 2017 року, тобто після виходу ОСОБА_24 з відпустки - кінець жовтня-листопад. Пояснив ОСОБА_14 на її запитання, що «всунути» справу до відпустки ОСОБА_24 неможливо, бо він доповідач, та що «всунути теоретично є така домовленість на листопад. І в листопаді заслухати і винести рішення в листопаді», але поки не знає, чи це буде початок, середина чи кінець місяця. Вчергове наголосив, що спочатку потрібно запросити справу з канцелярії, потім винести ухвалу, і що там не так все просто, як подумала ОСОБА_14 («пішов секретар та й приніс»). Розказує, що вже є 20 тисяч справ, а на місяць призначити можуть «хай 300 справ», а треба її справу призначити. Після запитання ОСОБА_14 : « ОСОБА_34 , якщо ви домовляєтесь, то чого не втиснути ту одну?», - ОСОБА_8 каже: «Так, я до чого вам кажу, я просто…», «Я кажу, значить так, оце ось я тут. Очки одягайте», - і надав на перегляд аркуш паперу, пояснивши при цьому «Це фактично домовленість, яка є». На що ОСОБА_14 після прочитання написаного на аркуші запитала: «Сплата цих коштів… Тобто сплата… Зачитали рішення і сплатити, чи як?». ОСОБА_8 відповів: «Ну, принесли, а потом зачитали» і на запитання ОСОБА_14 уточнив: «Ну принесли, потом». Далі ОСОБА_8 пояснив, що на аркуші написано, що передати кошти потрібно частинами: половину після отримання ухвали суду про призначення розгляду справи - «55», а потім повинні решту принести за два дні до розгляду. Пояснив, що «в даній сутуації сама велика проблема» це те, що на 2 місяці, що залишились (листопад і грудень) вже розписані справи і судді не можуть роздувати список призначених справ - «це ж не тільки я прошу, це ж там, наверноє, ходять». Зазначив, що він «уже спілкувався», «ми дійшли згоди», тому ніхто не буде призначати справу на вересень, та що не потрібно дуже поспішати, щоб не виникло в протилежної сторони питань, чому так швидко призначили розгляд. «Теоретично мені сказали, що фактично це буде в листопаді».
 
ОСОБА_8 сказав ОСОБА_14 « Ви мені ту бумажку дайте…А то ви її забрали», та ще раз показав і пояснив, що за витребування справи, призначення розгляду і підписання ухвали потрібно принести 10, а після ухвали і за два дні до розгляду дві рівні суми принести по 55 - «це буде сто двадцять». Потім ОСОБА_8 ще раз пояснив ОСОБА_14 : «А це, як тільки буде оце ухвала, я вам зразу дзвоню, ви приїдете і получите, і привезете мені документи», «А оце треба буде привезти на тому тижні», щоб до кінця вересня забрали справу і підписали ухвалу про призначення розгляду на листопад. ОСОБА_8 кілька разів повторив, що всього «сто двадцять» і що він розписав періоди, коли треба принести кошти, та сказав, що порве зразу аркуш із записами щодо сум і періодів, які показував ОСОБА_14 . Зрештою ОСОБА_14 повідомила, що вона зрозуміла, коли і що вона має принести. У подальшому вона ще раз проговорила, які суми і за що має надати, та записала собі цю послідовність на аркуші паперу.
 
Також під час розмови ОСОБА_8 обговорив із ОСОБА_14 укладення договору між юридичними особами, що підпишуть договір, щоб був на цей день, «просто щоб було». ОСОБА_14 надала йому копію статуту товариства «Гостинець». ОСОБА_8 запитав, чи ОСОБА_14 взяла якісь документи, щоб він копії зробив, та повідомив, що «получілось так, що був на зустрічі і позабирали в мене. А один екземпляр…», але раз в неї немає з собою, то «вже візьму там». Під час розмови ОСОБА_14 підписала договір із ОСОБА_8 у двох примірниках та поставила на них печатку товариства - по одному примірнику для кожної сторони.
На запитання ОСОБА_14 , чи «з кимось уже говорили там, да, з цієї колегії?», ОСОБА_8 відповів: «Я не з ними спілкувався. Я з іншими людьми спілкуюсь». На запитання: «А може є потреба зустрітись нам утрьох, ні? Як?» - ОСОБА_8 відповів, що ніхто не буде ні з ким зустрічатися, що ніякої потреби зустрічатись ні з ким не має. Щодо фактичного погодження із ОСОБА_35 сказав: «Ну, якщо я такі дані вам даю, то, навєрноє, ж якось хтось щось зробив».
При згадці ОСОБА_14 того, що кошти дає її «спонсор», ОСОБА_8 зауважив, щоб «менше спілкуватись по телефону, менше з кимось щось розказувати. З ним можете поговорити, тому що, фактично він, да», «І дома даже нікому не надо про це нічого, щоб там десь», «На сьогоднішній день всі перешугані по повній програмі». ОСОБА_8 і ОСОБА_14 домовились, що не будуть по телефону нічого обговорювати, що остання буде приїздити і при особистих зустрічах будуть говорити. 
При спробі ОСОБА_14 переконатися в надійності людей, з якими спілкувався ОСОБА_8 , останній відповів, що все буде, що уже спілкувався з ким потрібно, та все, що їй треба знати, «он там графік намалював вам», що їй треба результат, а не знати, з ким він спілкувався. У подальшому ОСОБА_8 сказав, що будуть рухатися по графіку, який він дасть, що ОСОБА_14 покаже цей графік своєму «спонсору» і буде возить йому, щоб дивився, що підтверджується виконання; що «терміни і строки я вам назвав». ОСОБА_8 під час розмови зауважив: «Просто, якщо ми довіряємо, то працюємо. Якщо ні - то до побачення. Шукайте іншого», «Значить, я вам іще раз кажу, якщо не буде виконуватись те, що я вам сказав, то на тому ми зупинимось».
Щодо послідовності дій, ОСОБА_8 пояснив, що він отримає ухвалу про призначення розгляду справи, скаже ОСОБА_14 , що ухвала вже є, може сфотографувати і відправити їй, а ОСОБА_14 тоді приїздить, «краще так, щоб ви приїжджали сюда, і я вам віддам з мокрою печаткою», «По пошті вони може і надішлють, но я вам її віддам зразу».
На слова ОСОБА_8 , що ОСОБА_14 повинна була привезти того дня «(сьогодні») йому тисячу, остання відповіла: «Я ж в нього беру, я ж не маю ні копійки», - та відказала: «Ви ж дивіться, торгів нема, він все отдає, от так, як от це ви розписали, торгів нема. … У нас все буде йти».
ОСОБА_8 під час розмови застеріг: «Якщо щось не буде, мені не сподобається, воно все зупиниться», «Пойміть мене правильно, з такими великими людьми як я зустрічаюсь, мені дуже тяжко з ними зустрічатися», «Кожна зустріч, даже що то за суми, для них це фігня, бо вони - Боги, і в них там все».
Далі ОСОБА_8 говорить про те, що йому не подобається плазувати («пресмикатися») перед цими людьми, і на зауваження ОСОБА_36 «ага, є сума, ви собі гонорово знаєте, що ви дасте, а ти роби» відповів: «Сказав - зробить. Я розумію, що зараз вони гуляють день народження, плюс відпустка, вже вони там ОСОБА_37 ». (Тобто мова йде про домовленості із головуючим суддею ОСОБА_24, в якого як зазначав раніше ОСОБА_8 , був день народження).
Домовились, що ОСОБА_14 має приїхати наступного тижня і привезти першу частину коштів - десять тисяч. Наприкінці ОСОБА_8 сказав, що чекає її, як говорили.
3.6. 12.09.2017 ОСОБА_22 в проміжок часу 12:58-13:37 зустрівся і розмовляв із ОСОБА_8 на вул. Хрещатик навпроти будинку № 21, що зафіксовано у протоколі від 09.10.2017 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданою до нього картою пам`яті Micro SD 32 Gb № 04/5116 (з відеозаписом), а саме візуального спостереження за ОСОБА_8 та ОСОБА_22 - на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2674 щодо ОСОБА_22 (т. 11 а. 101-103). 
 
3.7. У протоколі від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданим до нього оптичним диском формату DVD-R № 04/5978 від 03.11.2017, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентському номеру НОМЕР_1 відносно ОСОБА_14 за період з 07.09.2017 по 01.11.2017 (на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672) зафіксовані телефонні розмови ОСОБА_14 і ОСОБА_8 за 12.09.2017, 13.09.2017, 14.09.2017, 15.09.2017, 16.09.2017, 20.09.2017, 21.09.2017, 26.09.2017, 27.09.2017, 17.10.2017, 20.10.2017, 23.10.2017, 24.10.2017, 27.10.2017, 29.10.2017 (т. 12 а. 99-113). Про зміст цих розмов зазначено нижче з урахуванням хронології подій. Відомості про дати і час телефонних розмов співпадають з інформацією про з`єднання їхніх абонентських номерів, зафіксованих у протоколах огляду речей і документів (п.3.33, 3.34). 
 
12.09.2017 о 18:21:05  ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив: «Я закінчив робити юридичний висновок по вашим тут питанням. Якщо у вас є якісь нові документи, які можуть вплинути на цей, любі, то я чекаю на вас. Привезіть мені їх». На запитання ОСОБА_14 : «Ну, так як погоджували, що ви казали на цей?», - відповів: «Так, а ви можете тоді?». Домовились, що ОСОБА_14 подзвонить наступного дня і повідомить, коли вона буде їхати (т. 12 а. 99-100).
 
13.09.2017 о 17:48:41  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що прибуває наступного дня, домовились про зустріч в нього о пів на першу. ОСОБА_8 на запитання відповів, що все йде по плану (т. 12 а. 100-101).
 
О 18:07:07  ОСОБА_14 перепитала про час зустрічі в ОСОБА_8 , який підтвердив, що зустріч о пів на першу ( т. 12 а. 101). 
3.8. Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 14.09.2017 детектив у присутності двох понятих та заявника ОСОБА_14 у цей день в період часу 09:50-10:25 провів огляд та вручення грошових коштів у сумі 10 000 доларів США (належать НАБУ) з метою проведення контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню та повного розкриття схеми, пов`язаної з вимаганням неправомірної вигоди у ОСОБА_14 . Кошти надані (вручені) органом досудового розслідування ОСОБА_14 для перевірки обставин вчинення злочину, виявлення фактів і ознак протиправної діяльності. Грошовими коштами були купюри в кількості 100 штук грошової одиниці США номіналами по 100 доларів США, серії та номери яких зафіксовані у протоколі, до якого додані ксерокопії цих купюр (т. 2 а. 56-83);
 
3.9. 14.09.2017 ОСОБА_22 в проміжок часу 12:58-13:37 (згідно протоколу) зустрівся і розмовляв із ОСОБА_8 на вул. Хрещатик навпроти будинку № 21, що зафіксовано у протоколі від 09.10.2017 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданими до нього картами пам`яті Micro SD 16 Gb № 04/5173, № 04/5174 (з відеозаписом), а саме візуального спостереження за ОСОБА_8 та ОСОБА_22 - на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2674 щодо ОСОБА_22 (т. 11 а. 97-100). 
 
3.10. У протоколі від 03.10.2017 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданою до нього картою пам`яті Micro SD 16 Gb № 04/5158, а саме аудіо-, відеоконтролю особи відносно ОСОБА_14 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672 (т. 10 а. 125-137) зафіксовані такі відомості.
 
14.09.2017 між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , яка прийшла до нього, відбулась зустріч і розмова в період з 12:36 до 13:11:04 у м. Києві. На початку розмови після вітальних слів ОСОБА_8 одразу запитав: «Привезли?», на що отримав відповідь ОСОБА_14 : «Завдання виконала!». Далі ОСОБА_8 відповів на запитання ОСОБА_14 щодо справи і можливості змінити вимоги касаційної скарги, щоб суд прийняв своє рішення, а не скасував і направив на новий розгляд справу. ОСОБА_8 надає ОСОБА_14 аркуш паперу з інформацією, на коли призначене судове засідання, яку остання читає, та повідомляє їй, що ухвала суду вже є і передана на пошту для реєстрації і відправки та що «цей пішов у відпустку» [головуючий суддя ОСОБА_24 , про якого йшла мова в розмові 07.09.2017 ], до кінця жовтня. Щодо своєї участі в засіданні ОСОБА_8 відповів: «Ви ідете. Мене дуже багато знають!», - та пояснив, що ОСОБА_14 потрібно буде в засіданні лише підтвердити, що підтримує касаційну скаргу і просить задовольнити. ОСОБА_8 зауважив, щоб взагалі «менше спілкуватися, менше дзвонить». На запитання ОСОБА_14 щодо суддів ОСОБА_38 , чи «такі ваші конкретно» ОСОБА_8 відповів: «Я там зовсім з іншими спілкуюсь, на сьогоднішній день там вже інша ситуація. Яка вам різниця, з ким я спілкуюсь?». Також пояснив, що на цей час поки вони йдуть по графіку, він вивчає справу, консультується, пише щось, добавляє, «як кажуть, юридичний висновок готовлю, такий щоб був - позитивний». Зауважив, що він виконує те, що каже («Зробив же? - Зробив»), що він не сказав їй «несіть все, я тут зараз… Я вам сказав спитаю, поїду, узнаю, поспілкуюсь»; що поки йде так, як домовлялись. Сказав, що сам хоче, щоб було так як треба, «ви ж не думаєте, що я все беру, а потом та-а-а, до побачення?». 
 
Далі ОСОБА_14 запитала « ОСОБА_24 нічого там нє?» На що ОСОБА_8 запевнив: «Не він сказав, що все перегляне там»
ОСОБА_8 дав зрозуміти ОСОБА_14 , що з ОСОБА_24 він на той час домовився, хоча останньому «не понравилася сума трошки», але поки все «йде так як надо». 
Зазначив, що орієнтовно за десять днів ОСОБА_14 надійде ухвала про призначення засідання, після отримання якої вона має виїхати до нього, на що вона попередила, що якщо отримає 22 чи 23 вересня, то одразу приїде до нього, а якщо пізніше, то вона з 27 вересня їде до сина й її може не бути на місці 12-14 днів, то щоб він знав. На що ОСОБА_8 надав вказівку спілкуватися по телефону завуальовано: «Ви мені по телефону подзвоните, що реферати поотримували і до вас приїду тоді то, теоретично, в перед тим як виїжджати еслі вдруг до сина, то подзвоните мені, скажете, що пока рефератів не отримала, але…» 
3.11. Відповідно до протоколу від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_14 (про цей доказ вказано в п.3.7 розділу V вироку)  14.09.2017 о 21:54:51  ОСОБА_14 подзвонила ОСОБА_8 , який на її запитання відповів, що все нормально, все по плану (т. 12 а. 101-102).
 
15.09.2017 о 19:40:11  ОСОБА_14 передзвонила ОСОБА_8 , який повідомив, що вислав їй фотографії та щоб вона подивилась на телефоні, «того, що прийнято там документа» (п.3.7 розділу V вироку, т. 12 а. 102-103).
 
16.09.2017 о 15:33:48  ОСОБА_14 надіслала ОСОБА_8 текстове повідомлення з адресою електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3 . Та 18.09.2017 о 10:55:18  ОСОБА_14 попросила ОСОБА_8 надіслати їй на зазначену електронну пошту той документ, який він їй раніше на телефон відправив. ОСОБА_8 відповів, що відправить (п.3.7 розділу V вироку, т. 12 а. 103). 
 
3.12. На підставі письмової згоди ОСОБА_14 від 23.01.2018 детектив НАБУ ОСОБА_25 провів огляд вмісту електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою користувалась ОСОБА_14 , про що склав протокол огляду речей та документів від 23.02.2018 (т. 5 а. 129-144). Відповідно до цього протоколу оглядом листування встановлено, що в каталозі «Вхідні» є лист, надісланий 16.09.2017 15:36 з адреси « ІНФОРМАЦІЯ_4 », тема листа «Документ», з вкладенням - файлом «IMG_0557.JPG». Роздруківка цього файлу є додатком № 2 до протоколу та являє собою фотографію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2017 провадженні за касаційною скаргою № 5-2642км17 про закінчення підготовки та призначення касаційного розгляду на 10 год 09.11.2017 за підписом судді-доповідача ОСОБА_24 . Аналогічне зображення ухвали від 11.09.2017 у файлі «IMG_0866.JPG» надійшло листом, надісланим 18.09.2017 11:01 з адреси « ІНФОРМАЦІЯ_5 », тема листа: «Fw: до відома-Ухвала щодо призначення справи». У тілі листа наявний текст, що повідомлення переслане від «ІНФОРМАЦІЯ_4» до « ІНФОРМАЦІЯ_5 » 18.09.2017 10:58:03, надіслано з iPhone (додаток № 4 до протоколу). 
 
Текст і вигляд ухвали на зображеннях відповідає копії ухвали із матеріалів судової справи за скаргою № 5-2642км17, зазначеній у підпункті 17 п.3.1 цього розділу вироку. До протоколу додані результати аналізу метаданих файлів «IMG_0557.JPG», «IMG_0866.JPG» (додатки № 8, 9), згідно з якими фотографії були зроблені «2017:09:15 15:14:11» камерою смартфону Apple iPhone 4S. Також у каталозі «Вхідні» виявлений лист, надісланий 01.11.2017 16:25 з адреси « ІНФОРМАЦІЯ_5 », тема листа: «Акт про виконання робіт(послуг)», у тілі якого наявний текст: «Добрий день! Надсилаю на вашу адресу Акт № 1 виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 4/17-ю від 07 вересня 2017 р. Прошу листом підтвердити виконання робіт за цим договором та його підписати (зробіть фото (за допомогою телефону) акту з вашим підписом та відправте мені на електронну пошту). З повагою, ОСОБА_39 », - та вкладений файл «Акт юруслуги.docx» (є додатком № 6 до протоколу). У тексті Акта вказано, що він складений ТОВ «ЮФ «ОСОБА_92 і компанія» (Виконавець) та ТОВ «Гостинець» (Замовник) про те, що юридичні послуги надані та їх вартість за договором складає 7 000 грн. За змістом і розташуванням реквізитів відповідає виявленому під час обшуку на комп`ютері ОСОБА_8 файлу з проєктом Акта № 1 від 11 жовтня 2017 р. виконаних робіт (послуг) за договором № 4/17-ю від 07 вересня 2017 р. (зазначений у п. 3.30 цього розділу вироку, т. 14 а. 89). 
 
У проєкті Акту №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 11.10.2017 року до договору № 4/17-ю від 07 вересня 2017 р. про надання правової (адвокатської) допомоги, укладеному між ТОВ «Юридична фірма «ОСОБА_92 і компанія» та ТОВ «Гостинець», зазначено, що Виконавцем надані Замовнику юридичні послуги, пов`язані з наданням консультацій у сфері кримінального, цивільного, господарського права, зокрема у сфері корпоративних відносин, права власності на майно Товариств та інших питань, які стосуються предмету Договору. 
3.13. Відповідно до протоколу від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_14 (про цей доказ вказано в п.3.7 розділу V вироку)  20.09.2017 о 13:46:12  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і домовилась про зустріч наступного дня о пів на першу біля червоного корпусу Університету Шевченка, або біля п`ятої в офісі. О 17:17:03 вона подзвонила ОСОБА_8 і повідомила, що зможе на пів на першу, домовились, що подзвонить, коли буде поряд. О 21:44:33 ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_14 текстове повідомлення, у якому сказав взяти із собою печатку підприємства та номер розрахункового рахунку та код ( т. 12 а. 103-105).
 
21.09.2017 об 11:46:14 ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і перепитала, чи все в силі, на 12:30, на що останній підтвердив, що так, та домовились, що ОСОБА_14 підійде до центральних дверей ( т. 12 а. 105-106).
3.14. У протоколі від 03.10.2017 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданими до нього картами пам`яті Micro SD 16 Gb № 04/5309, Micro SD 8 Gb № 04/5308, а саме аудіо-, відеоконтролю особи відносно ОСОБА_14 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672 (т. 10 а. 138-147) зафіксовані такі відомості.
 
21.09.2017 між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_14 відбулась зустріч і розмова в період з 12:40 до 12:55:57 у приміщенні офісу адвоката ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . На запитання ОСОБА_14 про те, чи її опонент ОСОБА_40 не вийшов на «трійку», чи в них усе в силі», ОСОБА_8 зазначив, що інша сторона ще не отримала ухвалу, яку суд відправив поштою офіційно 18 числа, продемонструвавши аркуш паперу. Пояснив, що до дати засідання - 9 листопада - можуть з іншої сторони бути спроби щось зробити, але він її про це попереджав, наразі вони працюють, йдуть, виконують, а інакше би ніхто нічого б не робив, що по тим пунктам, які вони пройшли, «ми погодили» (тобто ОСОБА_8 з іншою особою, яка сприяє в прийнятті потрібного судового рішення), «поки принципова позиція стоїть одна!». Нагадав, що під кінець може постати питання про зміну (збільшення) «фонду», якщо «начньотся бомбьожка з усіх сторін», й вчергове пояснив, що гарантію надати, що все буде, як домовились і нічого не зміниться, він не може. Також зауважив, що він те, що каже, робить бистріше, чим вона робить. Також ОСОБА_8 сказав: «Я ж Вам ухвалу тільки тоді, коли одвіз, зміг отдать. Ну, по тєлєфону…» надіслав, щоб вона була впевнена, - і тут же пояснив, що так робити не надо, бо і він, «і вони цього бояться…».
ОСОБА_8 зорієнтував ОСОБА_14 , що поки йдуть як домовлялись, щоб вона приїздила в понеділок в офіс, щоб він у вівторок, коли лекції, не ходив з «цими «пакунками»», і він їм тоді віддасть на тижні, «вони спокійно знають, що йдуть, хай їм звонять, вони вже щось взяли і хай вони одгавкують, розказують щось там і так дальше». Тобто на випадок, якщо хтось їх буде просити прийняти інше рішення.
Також ОСОБА_8 повідомив, що «на всякий випадок» підготував два акти на суму 7 000 грн, «у сберкасу підете, так само перерахуєте мені от «Гостинця», 7 000, тіпа акт виконаних робіт», «перерахуєте, в понеділок мені привезете, сюда впишете розрахунковий рахунок», і пояснив, що «… ну це так, для вида, єслі вдруг…» він робить ці папери, й щоб вона один акт йому привезла.
ОСОБА_8 нагадав ОСОБА_14 : «І не забувайте - тисячу доларів мені» - за його роботу, бо він «бігає уже…», «уже потратив більше…», та ще раз пояснив, що наступний раз, у понеділок, має привезти 55 тисяч та 1 тисячу доларів - всього 56 тисяч доларів. Домовились, що ОСОБА_14 подзвонить йому, що виїжджає, щоб знав, що вона буде, і проговорили, що це буде 25 вересня, орієнтовно на першу годину в офісі. Наприкінці розмови ОСОБА_8 ще раз озвучив, що «на сьогоднішній день, мені не кажуть, що ми не можем» та що в засідання він не йде, а йде вона, ОСОБА_14 . 
3.15. Відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 26.09.2017 детектив у присутності двох понятих та заявника ОСОБА_14 провів огляд та вручення грошових коштів у сумі 55 000 доларів США (належать НАБУ) з метою проведення контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню та повного розкриття схеми, пов`язаної з вимаганням неправомірної вигоди у ОСОБА_14 . Кошти надані (вручені) органом досудового розслідування ОСОБА_14 для перевірки обставин вчинення злочину, виявлення фактів і ознак протиправної діяльності. Грошовими коштами були купюри в кількості 550 штук грошової одиниці США номіналами по 100 доларів США, серії та номери яких зафіксовані у протоколі, до якого додані ксерокопії цих купюр (т. 2 а. 85-227); 
 
Суд відхиляє як необґрунтовані зауваження сторони захисту до цього протоколу і проведеної слідчої дії 26.09.2017 із огляду і вручення грошових коштів з приводу присутності під час слідчої дії тих самих двох понятих - ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , - що і під час огляду і вручення грошових коштів 14.09.2017. Норми ч. 7 ст. 223, ст. 237 КПК України не встановлюють жодних обмежень для слідчого, прокурора щодо залучення одних і тих самих осіб як понятих під час проведення слідчих дій в різні дні. Законом визначено лише те, що понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. За відсутності відомостей про те, що запрошені як поняті особи належать до наведеного переліку осіб, які не можуть бути понятими, суд констатує, що детектив провів слідчу дію з дотриманням вимог КПК України.
У протоколі огляду грошових коштів від 26.09.2017 детектив зафіксував, що ОСОБА_14 повернула органу досудового розслідування кошти в сумі 55 000 доларів США, які їй були вручені раніше цього ж дня (т. 2 а. 228-231); 
3.16. У протоколі від 11.01.2018 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданою до нього картою пам`яті Micro SD 16 Gb № 04/5395, а саме аудіо-, відеоконтролю особи відносно ОСОБА_14 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672 (т. 10 а. 190-205) зафіксовані такі відомості. 
 
26.09.2017 між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_14 відбулась зустріч і розмова в період з 13:05 до 13:49:00 у приміщенні офісу адвоката ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_14 показала ОСОБА_8 привезені нею грошові кошти, на що ОСОБА_8 зауважив, що самій не треба їздити, а щоб хтось супроводжував.
 
У розмові ОСОБА_14 і ОСОБА_8 обговорили те, що їй з її інвестором потрібно, щоб суд вказав у своєму рішенні і що би допомогло їй під час нового розгляду в суді першої інстанції, - ОСОБА_8 висловив свої зауваження до написаного і роз`яснив, що суд не може написати у своєму рішенні у справі. Сказав, що подумає, попросить чи може сам попрацює, до жовтня напише «моменти, ті що ви… Чисто в юридичному характері, компактно було…» в ухвалі, «щоб погодить якість там речення…», «щоб погодили якісь речення конкретні… А потім я вам покажу. Ми з вами ще поспілкуємося», десь в двадцятих числах жовтня. На слова ОСОБА_14 , що її «інвестор» просить, щоб він погодив їй те, що просить зазначити в судовому рішенні, ОСОБА_8 відказав, що «сьогодні я не погоджу це. Треба шліфувать», «я взагалі погоджував варіант» щоб у рішенні було написане суттєве для того, щоб у першій інстанції «можна було іти в правильному напрямку». На запитання: «То Ви погодили вже з конкретними, хто буде розглядати» - ОСОБА_8 відповів: «Взагалі, да! Але в даному випадку, що саме, як воно повинно буть, це я вам сказав, це до кінця жовтня…». На що ОСОБА_14 повідомила, що не знає як поступить, бо інвестор просив, щоб ОСОБА_8 пішов і погодив, після цього тільки вона має віддати гроші. Тоді ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_14 сказати її «інвестору», що «на сьогоднішній день ото, що тут написали, взяли до відома» і що в судовому рішенні повинні бути зазначені певні обставини, які мають значення для інтересів ОСОБА_14 у справі, та конкретні речення, формулювання ще покаже їй у кінці жовтня. Також на запитання ОСОБА_8 відповів, що «на сьогоднішній день, все вирішено, … якщо не було б волі вождя [головуючого судді ОСОБА_24 ], то не було б того документа [ухвали від 11.09.2017]», та ОСОБА_14 підтвердила, що отримала ухвалу. ОСОБА_8 пояснив, що бажані ОСОБА_14 у судовому рішенні формулювання, вказівки суду першої інстанції, він погодить з іншими людьми а «потім він прийде і йому [головуючому судді ОСОБА_24 ] ж треба показать», і що весь текст не погодять, але «оці ключові моменти потім ввійдуть в той документ». 
 
Домовились, що ОСОБА_14 приїде до ОСОБА_8 31 жовтня, у вівторок, щоб взяти в нього підготовлений і погоджений текст документа і показати його «своєму вождю». 
На висловлювання ОСОБА_14 , що її «інвестор» наполягає, щоб ОСОБА_8 пішов і погодив принесені нею записи, які просить відобразити в судовому рішенні, останній повідомив, що нікуди він не піде, та зауважив, що в них вже була домовленість і «моменти розставили, даже дати приблизні розставили, погодили якісь відповідні там цифри, все зробили. Всьо! Ми працюємо!», та що ніхто не буде ходити і розказувать, кому, куди ходить, що підстави для скасування судових рішень написані в касаційній скарзі і що «оце, що ви тут написали, це написано в касаційній скарзі». У зв`язку з наміром ОСОБА_14 повідомити про розмову своєму «інвестору» по телефону, а потім знову прийти до ОСОБА_8 , останній відреагував: «Я не буду в городі з вашими ходить пакунками. В нас була домовленість одна, якщо ми не погоджуємося, на сьогоднішній день, забираєте все - і гудбай!».
ОСОБА_14 пояснила, що 7000 грн вона не перерахувала, бо хворіла, а тисячу ОСОБА_8 забере «із цього транша», на що той погодився («Угу»), «а в тому він дасть більше на одну, в останньому». ОСОБА_8 пояснив, що 7000 грн - «нє мєлочь, це не то що я… мені треба цей документ для того, щоб на сьогоднішній день я міг бути перестрахованим, розумієте?».
На прохання ОСОБА_14 ОСОБА_8 невдоволено погодився зачекати в офісі до 15 год, до котрої ОСОБА_14 мала поговорити зі своїм «інвестором» та отримати від того вказівки, після чого повернутись і тоді передати кошти («пакунки»).
У судовому засіданні за участю спеціаліста не вдалося відтворити відеозапис зустрічі 26.09.2017 (внаслідок тривалого зберігання відеозапис на карті пам`яті 04/5395т було пошкоджено, і спеціаліст не зміг його відновити). Проте в подальшому ОСОБА_8 сам надав для дослідження суду відеозапис цієї зустрічі (зміст якого відповідає протоколу слідчої дії) для демонстрації суду ініціативної поведінки ОСОБА_14 (т.33 а.с.84-86).
3.17. Відповідно до протоколу від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_14 (про цей доказ вказано в п.3.7 розділу V вироку)  26.09.2017 о 15:02:53  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що поговорила зі «своїм інвестором», розповіла йому про зустріч, що відбулась раніше цього дня, і що той сказав, що «виконаєте в кінці, і все оддасте так, як є договор». На це ОСОБА_8 відповів, що не домовлялись про це з нею, тому знімає з себе всі повноваження, що він частково своє все зробив, а «остальне виконуйте, ви уже там шукайте щось», «Нє, так я ж тоже, я ж не в циркє знаходжусь! Всьо, я ж не в циркє! До побачення!» (т. 12 а. 106).
 
О 18:15:10 ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 з проханням поставитись спокійно до ситуації, на що ОСОБА_8 зауважив, що про те, що вона цього дня виставляє вимоги, вони раніше не домовлялись, «Ми домовлялись конкретно поетапно надавати послуги» та що він виконав своє і по строкам більше, ніж треба було. «…на сьогоднішній день пока поїзд пальне не отримає, поїзд нікуди не їде!...А він у нас рухається з такою швидкістю, що я даже не знаю куда, і ви мені ставите якісь інші вимоги без пального, без нічого… Да я нікуда нічого…», оскільки він виконав свої умови, «надав вам правову допомогу, я вам зробив фактично крок, ну робіть дальше це самостійно! Я ж кажу до побачення і все….А що це за коники?...У нас були з вами якісь домовленості, ви їх змінюєте в самостійному порядку». 
На прохання ОСОБА_14 проявити терплячість, ОСОБА_8 відповів, що чекає від неї підписання актів і перерахування йому по договору коштів, та заявив, що якщо вона так буде рухатись, то він нікуди не ходить, нічого не робить, тільки консультує і все, «І на сьогоднішній день крапку поставимо на цьому!». Наприкінці розмови ще раз висловив ОСОБА_14 обурення тим, що вона цього дня приїхала до нього і висувала йому якісь вимоги ( т. 12 а. 106-108).
27.09.2017 о 17:09:40  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що кошти в сумі 7000 грн вона попросила перерахувати ОСОБА_8 свою знайому від її імені та сказала, що «ми дойдем до порядку, чесне слово, повірте». ОСОБА_8 заявив: «Розумійте, головне - час біжить!...А хто музику замовляє, той її і слухає! Хто замовляє і не оплачує - той не слухає! В даному випадку, думайте думку саму. А так - відпочивайте, гуляйте, я не знаю…», - та пояснив, що «Поки я нічого не буду обговорювать і появляться, тому що на сьогоднішній день, були якісь домовленості, вони якось не виконуються, то я і спілкуватися ні з ким не буду!». На зауваження ОСОБА_14 , що з рештою нема і того чоловіка, ОСОБА_8 зазначив, що він «там не з ним [не з ОСОБА_24 ] спілкуюсь зовсім» ( т. 12 а. 108-109).
 
17.10.2017 о 18:57:47  ОСОБА_14 перетелефонувала ОСОБА_8 , бо не чула, що він дзвонив; на запитання останнього, чи в неї ще є бажання і що п`ятниця - останній термін, відповіла згодою, що домовились, що вона приїде до ОСОБА_8 у п`ятницю як завжди і по вашій програмі (т. 12 а. 109). 
 
20.10.2017 о 10:29:39  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що захворіла, та запропонувала зустрітись з понеділка, на що ОСОБА_8 сказав, що в понеділок у три години ( т. 12 а. 110).
 
23.10.2017 09:25:31  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що не виїхала бо ще хворіє, що «документи» в неї, просила зачекати, на що ОСОБА_8 відповів: «Ну, я не знаю, дивіться, мені то що, вам щоб не було пізно, а то там…» ( т. 12 а. 110-111).
 
24.10.2017 об 11:01:06  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що їй стає краще і в четвер приїде до нього, ОСОБА_8 сказав, що на дві години ( т. 12 а. 111).
 
27.10.2017 о 14:53:20  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що в неї стався гіпертонічний криз, що тільки цього дня їй дали телефон, на що він відреагував: « ОСОБА_43 », розумієте?», - та висловив невдоволення постійними переносами зустрічі, та в подальшому поставив умову: «…якщо в понеділок вас не буде, в понеділок, то я, давайте поставимо крапку на цьому та й забудемо про все!», - «Нє, ви розумієте, мене вже не хотять слухать і мені даже не хотять вірить, розумієте?», і визначив час: понеділок, 13 година, «Не буде вас в цей час, поставимо уже точку і всьо!» ( т. 12 а. 112).
 
29.10.2017 о 17:36:28  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 та просила дати їй ще один день - понеділок, на вівторок, що вона в основному видужала і може їхати, але їй треба ще одну свою сімейну справу закрить, просить у нього дозволу, на що ОСОБА_8 відповідає: «Нє, ну так прі чом тут я, прі чом тут я, я тут уже ні прі чом». І далі ОСОБА_8 погоджується на зустріч у вівторок «на такий же самий час» ( т. 12 а. 113).
 
3.18. У протоколі огляду та вручення грошових коштів від 02.11.2017 детектив у присутності двох понятих та заявника ОСОБА_14 у цей день в період часу 10:50-13:40 провів огляд та вручення грошових коштів у сумі 55 000 доларів США (належать НАБУ) з метою проведення контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню та повного розкриття схеми, пов`язаної з вимаганням неправомірної вигоди у ОСОБА_14 . Кошти надані (вручені) органом досудового розслідування ОСОБА_14 для перевірки обставин вчинення злочину, виявлення фактів і ознак протиправної діяльності. Грошовими коштами були купюри в кількості 550 штук грошової одиниці США номіналами по 100 доларів США, серії та номери яких зафіксовані у протоколі, до якого додані ксерокопії цих купюр (т. 3 а. 1-116).
 
3.19. У протоколі від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданим до нього оптичним диском формату DVD-R № 04/6614 від 30.11.2017, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентському номеру НОМЕР_2 відносно ОСОБА_8  за період з 30.10.2017 по 12.12.2017 (на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3271) зафіксовані телефонні розмови ОСОБА_8 і ОСОБА_14 за 02.11.2017, 08.11.2017, 09.11.2017, 11.11.2017 (т. 12 а. 89-95). 
 
3.20. Аналогічного змісту телефонні розмови  ОСОБА_8 і ОСОБА_14 за 08.11.2017, 09.11.2017, 11.11.2017 зафіксовані у протоколі від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданим до нього оптичним диском формату DVD-R № 04/6615 від 30.11.2017, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентському номеру НОМЕР_1 відносно ОСОБА_14  за період з 04.11.2017 по 12.12.2017 (на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3270) (т. 12 а. 114-119).
 
Про зміст розмов, зафіксованих у вказаних протоколах і носіях інформації, зазначено нижче з урахуванням хронології подій у пунктах 3.24, 3.26, 3.28 цього розділу вироку.
3.21. Відповідно до протоколу огляду речей і документів від 03.03.2018 на зазначеному в пункті 3.19 носії інформації DVD-R № 04/6614 від 30.11.2017 наявні аудіофайли із записами телефонних з`єднань та текстові повідомлення між абонентськими номерами, що належать ОСОБА_8 та ОСОБА_22 . Прослуховуванням зазначених у протоколі аудіофайлів та переглядом вмісту перелічених текстових файлів детектив не встановив розмов, переписок або окремих фраз, які стосуються розгляду касаційної скарги № 5-2642км17 (№ 5-2642 ск 17) (т. 12 а. 96-98). 
 
3.22. Відповідно до протоколу від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_8 (про цей доказ вказано в п.3.19 цього розділу вироку) 02.11.2017 о 10:58:29 ОСОБА_14 подзвонила ОСОБА_8 і повідомила, що їде до нього: «як і домовлялися, що їду, в дорозі їду, з документами». ОСОБА_8 сказав, щоб приїздила до нього («Там же») не раніше трьох ( т. 12 а. 89-90) .
 
3.23. У протоколі від 03.11.2017 за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи в кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданими до нього картами пам`яті Micro SD 8 Gb № 04/5951 від 02.11.2017, Micro SD 16 Gb № 04/5950 від 02.11.2017, а саме аудіо-, відеоконтролю особи відносно ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3271 (т. 10 а. 206-221) зафіксовані такі відомості. 
 
02.11.2017 між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_14 відбулась зустріч і розмова в період з 15:15 до 16:02 у приміщенні офісу ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . 
 
На початку зустрічі ОСОБА_8 запитав, чи взяла ОСОБА_14 печатку, та надав їй документи і сказав підписати і поставити печатку, що ОСОБА_14 і зробила, ОСОБА_8 взяв один примірник собі, другий надав ОСОБА_14 .
Після обміну загальними фразами, ОСОБА_14 повідомила: «Так, дивіться, я всі документи взяла», «Давать вам, давать?» - на що ОСОБА_8 сказав: «Отуда положіть» - і вказав пальцем на місце біля ОСОБА_14 . Після цього остання дістала пакет з грошима, поклала на стіл ОСОБА_8 та відрахувала: «Раз, два, три, чотири, п`ять і п`ять. Бачите, п`ятдесят п`ять» - ОСОБА_8 : «Да», - і запитав: «А остальні?». З`ясували, що ОСОБА_14 решту коштів має привезти за два-три дні до засідання - зійшлись на наступній середі, о 16 годин, в офісі. ОСОБА_8 сказав, що не буде перераховувати кошти: «Я вам вірю», та показав, куди покласти пакунок з грошима. 
Далі за ініціативою ОСОБА_14 відбулось обговорення побажань її «інвестора» / «дєлка», що мало би бути зазначено в судовому рішенні, під час якого ОСОБА_8 пояснював, що суд зазначить відповідні «моменти», але не так, як вона написала, а інакше. 
Також зазначив, що фактично у справі відсутні нововиявлені обставини і там «будуть щось придумувати, якісь речення, якісь там засоби…». «…нововиявлені обставини - це коли нові, не були відомі, а вони були відомі, тому шо писали в касаційній скарзі, що вони неправильно дали оцінку довіреності. Тому вони викручували, і вписували, щоб це були нові, тобто вам роблять яких немає фактично, ви повинні зрозуміть…».
Тобто ОСОБА_8 пояснює ОСОБА_14 , що в касаційній скарзі йдеться про нововиявлені обставини, яких фактично немає, а є невірна оцінка судом досліджених доказів, тому для задоволення касаційної скарги треба щось «викручувати» про те, що суд не дав оцінку певним обставинам, що призвело до прийняття незаконного рішення.
ОСОБА_14 нагадує про прохання в її касаційній скарзі скасувати судове рішення і справу направити на розгляд до іншого суду м. Львова, на що ОСОБА_8 каже, що не готовий сказати, чи це в компетенції колегії суддів, уточнить цей момент у четвер, однак радить їй це прохання озвучити в судовому засіданні.
Окрім того, ОСОБА_8 пояснив, як поводитись у засіданні, та як воно пройде, яке рішення може оголосити суд. 
Наприкінці розмови ОСОБА_8 зазначив, що не буде впевнений на сто відсотків, поки ОСОБА_14 не скаже йому, що почула в засіданні, вона буде першою, бо суд буде сидіть до вечора, «і ніхто не буде звонить по дзвонику…». 
3.24. Відповідно до протоколу від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_8 (про цей доказ вказано в п.3.19 цього розділу вироку) 08.11.2017 о 16:20:05 ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що вона приїхала, але її «спонсор» приїде наступного ранку і «він везе», не відпустив її «на поїзд з такою кількістю документів», тому просила зустрітись вранці. На це ОСОБА_8 висловив своє невдоволення й в подальшій розмові сказав: «У 8:15, якщо вас не буде коло мене, то ми зупинемося на початковій стадії вашій». ОСОБА_14 запитала, чи не потрібно їм зустрічатися, щоб щось ще обговорити. На що ОСОБА_92 відповів: «Я думаю, що ні. А що я буду з вами зустрічатися?.....Я на сьогоднішній день повинен був…написати научну статтю, а її немає. То що я на сьогоднішній день можу вам сказати?»
 
Та сказав, що зустрічатись не треба, щоб подзвонила йому ранком, перед тим як ОСОБА_14 буде в нього ( т. 12 а. 90-91). 
 
09.11.2017 о 08:06:18 ОСОБА_14 подзвонила ОСОБА_8 і повідомила, що чекає свою людину, яка ще в дорозі. ОСОБА_8 висловив емоційне невдоволення і нерозуміння такої ситуації, сказав, що в нього лекції зранку. У результаті домовились, що ОСОБА_8 до 09:35 буде в офісі чекати, а потім їде в університет. «Бо до девяти якщо не буде інформації, то ми крапку поставим на цьому да і не будемо мучитися» ( т. 12 а. 91-93).
 
3.25. У протоколі огляду та вручення грошових коштів від 09.11.2017 детектив у присутності двох понятих та заявника ОСОБА_14 у цей день в період часу 08:15-09:00 провів огляд та вручення грошових коштів у сумі 55 000 доларів США (належать НАБУ) з метою проведення контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню та повного розкриття схеми, пов`язаної з вимаганням неправомірної вигоди у ОСОБА_14 . Кошти надані (вручені) органом досудового розслідування ОСОБА_14 для перевірки обставин вчинення злочину, виявлення фактів і ознак протиправної діяльності. Грошовими коштами були купюри в кількості 550 штук грошової одиниці США номіналами по 100 доларів США, серії та номери яких зафіксовані у протоколі, до якого додані ксерокопії цих купюр (т. 3 а. 117-260).
 
3.26. Відповідно до протоколу від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_8 (про цей доказ вказано в п. 3.19 цього розділу вироку) 09.11.2017 о 09:41:34 ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що вже підходить до університету, до колон іде. На це ОСОБА_8 відповів, що добре, він вийде (т. 12 а. 93).
 
3.27. У протоколі від 10.11.2017 за результатами проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 з доданою до нього картою пам`яті Micro SD 16 Gb № 04/6105 від 09.11.2017, а саме аудіо-, відеоконтролю особи відносно ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3271 (т. 10 а. 222-224) зафіксовані такі відомості.
 
09.11.2017 між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_14 відбулась зустріч і розмова в період з 09:36 до 09:53 у приміщенні Національного університету ім. Т. Шевченка за адресою: вул. Володимирська, 60, м. Київ.
 
Зайшовши до будівлі університету ОСОБА_8 провів ОСОБА_14 сходами вниз до коридору напівпідвального приміщення. Там ОСОБА_14 зі словами: «Так, тут п`ятдесят п`ять», «Всьо. Добре? Все», - передала, а ОСОБА_8 взяв пакет з грошима: «Хорошо». Після цього сказав ОСОБА_14 , у якому напрямку виходити. 
У судовому засіданні за участю спеціаліста не був відтворений відеозапис цієї зустрічі (внаслідок тривалого зберігання відеозапис на карті пам`яті 04/5395т був пошкоджений і спеціалісту не вдалося його відновити), проте аудіозапис зустрічі був прослуханий та розмови на такому записі відповідають змісту протоколу від 10.11.2017.
3.28. Відповідно до протоколу від 15.01.2018 за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_8 (про цей доказ вказано в п.3.19 цього розділу вироку) 11.11.2017 о 19:51:18 ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_14 і сказав, щоб у вівторок приїхала і «туди після обід йдіть, де ви були. Там в канцелярії напишете заяву. Паспорт з собою візьміть. Щоб вони вам видали на руки оригінал рішень» (т. 12 а. 93-94).
 
3.29. У протоколі від 23.02.2018 про результати контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню № 52017000000000434 від 26.06.2017, який склав детектив НАБУ ОСОБА_25 , на підставі постанови прокурора від 14.09.2017 про проведення контролю за вчиненням злочину шляхом проведення спеціального слідчого експерименту без зміни обстановки злочину та з використанням заздалегідь ідентифікованих засобів, а саме грошових коштів як предмету неправомірної вигоди в сумі 120 000 тис. доларів США, відображені результати проведення контролю за вчиненням адвокатом ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України (т. 12 а. 120-122).
 
У протоколі на основі матеріалів кримінального провадження хронологічно зазначено про: реєстрацію кримінальних проваджень в ЄРДР - № 52017000000000434 від 26.06.2017, № 52017000000000582 від 31.08.2017 (об`єднане з першим 01.09.2017), надані показання свідка (заявника) ОСОБА_14 31.08.2017, надання 07.09.2017 згоди ОСОБА_14 на залучення до проведення слідчих дій, постанову прокурора від 14.09.2017 про контроль за вчиненням злочину, огляд і вручення 14.09.2017 коштів в сумі 10 тис. доларів США ОСОБА_14 , отримання цих коштів того ж дня ОСОБА_8 під час зустрічі з ОСОБА_14 , про огляд і вручення 02.11.2017 коштів в сумі 55 тис. доларів США ОСОБА_14 , отримання цих коштів ОСОБА_8 цього ж дня під час зустрічі з ОСОБА_14 , про огляд і вручення 09.11.2017 коштів в сумі 55 тис. доларів США ОСОБА_14 , домовленість про зустріч ОСОБА_14 із ОСОБА_8 09.11.2017, отримання цих коштів ОСОБА_8 цього ж дня під час зустрічі з ОСОБА_14 . Вказано, що кошти вручались ОСОБА_14 з метою проведення контролю за вчиненням злочину у кримінальному провадженні та повного розкриття схеми, пов`язаної з вимаганням неправомірної вигоди, та ОСОБА_8 одержував ці кошти нібито для подальшої передачі як неправомірної вигоди суддям ВССУ за винесення судового рішення в інтересах ОСОБА_14 за результатом розгляду касаційної скарги на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017. 
3.30. Відповідно до протоколу обшуку від 28.11.2017 у період із 18:44 год 28.11.2017 по 00:10 год 29.11.2017 детективи НАБУ провели обшук (на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2017 № 760/26223/17, 1-кс/760/16952/17, з участю представника Ради адвокатів Київської області та захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_44 , який прибув на місце обшуку наприкінці його проведення, за місцем розташування офісу ОСОБА_8  за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлені і вилучені: оригінал Договору № 4/17-ю про надання правової (адвокатської) допомоги від 07.09.2017 між ТОВ «Юридична фірма «ОСОБА_92 і компанія» в особі Генерального директора ОСОБА_8 і ТОВ «Гостинець» в особі директора ОСОБА_14 (підписаний цими особами); оригінал рахунку № 1 від 21 вересня 2017 р. на загальну суму 7 000 грн на оплату ТОВ «Гостинець» юридичних послуг, виписаний ТОВ «Юридична фірма «ОСОБА_92 і компанія» і підписаний ОСОБА_8 ; оригінал Акта № 1 виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 4/17-ю від 07.09.2017, датований 11.10.2017 і підписаний сторонами вказаного Договору; копію Довідки з ЄДРПОУ серії АА № 712414 ТОВ «Гостинець»; копію Статуту ТОВ «Гостинець» від 15.07.2011; оригінал розписки ОСОБА_8 від 02.11.2017 про отримання ним від ОСОБА_14 грошових коштів у сумі 110 000 доларів США в борг для себе та зобов`язання повернути цю суму коштів 31.12.2018 в повному обсязі, як зазначено в ній, складена у квартирі по АДРЕСА_4 ; грошові кошти на загальну суму 50 000 доларів США, а саме 500 банкнот номіналом по 100 доларів США із фіксуванням серій і номерів купюр; грошові кошти на загальну суму 2 000 доларів США, а саме 20 банкнот номіналом по 100 доларів США з відповідними серіями і номерами (обгорнуті двома аркушами паперу, на одному з яких напис кульковою ручкою «2.000$ 10.11.17»); грошові кошти на загальну суму 400 доларів США, а саме 4 банкноти номіналом по 100 доларів США з відповідними серіями і номерами (т. 14 а. 47-52, 53, 54, 55-64, 65-77). 
 
Виявлені та вилучені купюри в сумах 50 000 і 2 000 доларів США за своїми серіями і номерами банкнот співпадають із серіями і номерами банкнот, що були надані ОСОБА_14 детективом НАБУ відповідно до протоколів огляду та вручення грошових коштів від 09.11.2017 (т. 3 а. 117-260, п. 3.25 цього розділу вироку) і від 14.09.2017 (т. 2 а. 56-83, п.3.8 цього розділу вироку).
З виявлених 4 купюр по 100 доларів США одна банкнота серія, номер LE 78521526 E співпадає із банкнотою, що надана ОСОБА_14 детективом НАБУ відповідно до протоколу від 14.09.2017 (т. 2 а. 56-83, п. 3.8 цього розділу вироку), а решта три банкноти не стосуються кримінального провадження, належать ОСОБА_8 та були повернуті йому відповідно до акта прийому-передачі тимчасово вилученого майна (т. 15 а. 53).
Постановою детектива від 29.11.2017 вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 52017000000000434 (т. 14 а. 78-84). 
Також під час обшуку 28.11.2017 були виявлені і роздруковані текстові файли з персонального комп`ютера ОСОБА_8 , що розташовані в папці «ОСОБА_93-ГОСТИНЕЦЬ-20.09.17» на диску «Е» в папці «Справи (2017)»: проєкт Акта № 1 від 11 жовтня 2017 р. виконаних робіт (послуг) за договором № 4/17-ю від 07 вересня 2017 р.; проєкт Рахунку № 1 від 11 жовтня 2017 р. (на загальну суму 7 000 грн); проєкт Акта № 1 від 11 жовтня 2017 р. виконаних робіт (послуг) за договором № 4/17-ю від 07 вересня 2017 р.; проєкт Рахунку № 1 від 21 вересня 2017 року (на загальну суму 7 000 грн); матеріали практики для надання консультації на 2 арк.; проєкт Договору № 4/17-ю від 07.09.2017 між ТОВ «Юридична фірма «ОСОБА_92 і компанія» в особі Генерального директора ОСОБА_8 і ТОВ «Гостинець» в особі директора ОСОБА_14 . Постановою детектива від 29.11.2017 зазначені роздруковані проєкти документів визнані речовими доказами і долучені до матеріалів досудового розслідування (т. 14 а. 86-97, 98-99). 
За змістом договору № 4/17-ю від 07 вересня 2017 р. про надання правової (адвокатської) допомоги, ТОВ «Юридична фірма «ОСОБА_92 і компанія» зобов`язалося надати ТОВ «Гостинець» консультації у сфері кримінального, цивільного, господарського права та іншого законодавства України, скласти документи, необхідні Замовнику з будь-яких питань, що стосуються захисту його прав в усіх судових органах України та органах виконавчої влади.
 
Згідно Акту №1 виконаних робіт (наданих послуг) від 11.10.2017 року до договору № 4/17-ю від 07 вересня 2017 р. про надання правової (адвокатської) допомоги, укладеному між ТОВ «Юридична фірма «ОСОБА_92 і компанія» та ТОВ «Гостинець», Виконавцем надані Замовнику юридичні послуги, пов`язані з наданням консультацій у сфері кримінального, цивільного, господарського права, зокрема у сфері корпоративних відносин, права власності на майно Товариств та інших питань, які стосуються предмету Договору. 
3.31. Відповідно до протоколу обшуку від 28.11.2017 у період із 18:50 год 28.11.2017 по 02:30 год 29.11.2017 детективи НАБУ провели обшук (на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2017 № 760/26222/17, 1-кс/760/16951/17, з участю представника Ради адвокатів Київської області) за місцем проживання адвоката ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 , під час якого виявлені і вилучені грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, а саме 500 банкнот номіналом по 100 доларів США із фіксуванням серій і номерів купюр.
 
Виявлені та вилучені купюри в сумі 49 800 доларів США за своїми серіями і номерами банкнот співпадають із серіями і номерами банкнот, що були надані ОСОБА_14 детективом НАБУ відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 02.11.2017 ( т.3 а.1-116). Інші дві банкноти (під порядковими номерами 99 - LK 95825278 D і 307 - LA04727575*) не вручались детективом ОСОБА_14 та належать ОСОБА_8 . 
Постановою детектива від 29.11.2017 зазначені роздруковані проєкти документів визнані речовими доказами і долучені до матеріалів досудового розслідування (т. 14 а. 107-108, 109-115, 116-120, т. 15 а. 174 - 2 карти пам`яті з копією відеофіксації обшуку на т. 14 а. 115).
3.32. Копіями двох актів на списання оперативних коштів від 28.12.2017 (вхідний № 04/57-01-ДСК від 02.01.2018) та від 26.12.2017 (вх. № 04/19415-01-ДСК від 26.12.2017) були затверджені витрати в розмірі, відповідно, 10 000 та 110 000 доларів США детективами НАБУ у кримінальному провадженні № 52017000000000434. Ці кошти були вручені заявнику для використання під час здійснення прихованої оперативної діяльності, що підтверджується протоколами огляду та вручення грошових коштів від 14.09.2017, 02.11.2017, 09.11.2017 (т. 15 а. 33-35).
 
3.33. У протоколі огляду речей і документів від 07.02.2018 зафіксовано результати огляду оптичного носія інформації CD-R (вх. 3021, вих. :1896/3 КТ) з інформацією щодо з`єднань абонентського номеру  ОСОБА_8 , отриманою під час тимчасового доступу до речей та документів на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.01.2018 № 1-кс/760/897/18 (т. 5 а. 1-63).
 
Проведеним оглядом на зазначеному диску встановлено таке:
1)файл «бс 3021.xlsx» містить інформацію про регіони і номери базових станцій, їх координати, азимут і території розміщення (додаток № 4 до протоколу);
2)у файлі «[3021_2(з нульовими)]-02.02.2018 10.36.24.xml» виявлені з`єднання (у тому числі нульові - з`єднання, які не відбулись) абонентського номеру НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , із такими абонентськими номерами:
- НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , що належав  ОСОБА_22  (відомості про дату, час, тривалість кожного з`єднання, місця знаходження абонента - базової станції оператора та азимуту до неї, які мали місце під час з`єднань між абонентськими номерами, сформовані в таблицю, яка є додатком № 1 до протоколу). Так, у додатку № 1 зафіксовано, що в період з 31.08.2017 16:02:37 до 15.11.2017 відбулось 36 з`єднань (не нульових); 
- НОМЕР_1 , що належав  ОСОБА_14  (відомості про дату, час, тривалість кожного з`єднання, місця знаходження абонента - базової станції оператора та азимуту до неї, які мали місце під час з`єднань між абонентськими номерами, сформовані в таблицю, яка є додатком № 2 до протоколу). 
Так, у додатку № 2 зафіксовано, що в період з 31.08.2017 10:17:06 до 25.11.2017 11:49:54 здійснено 46 з`єднань (не нульових) та 19 нульових з`єднань. Із загальної кількості з`єднань ОСОБА_14 ініціювала вихідні дзвінки (первісні, у тому числі нульові, після яких ОСОБА_8 телефонував у відповідь) - 31.08.2017 10:17:06, 06.09.2017, 13.09.2017, 14.09.2017, 15.09.2017, 18.09.2017, 20.09.2017, 21.09.2017, 25.09.2017, 26.09.2017, 27.09.2017, 17.10.2017, 20.10.2017, 23.10.2017, 24.10.2017, 27.10.2017, 29.10.2017, 02.11.2017, 08.11.2017, 09.11.2017, 10.11.2017, 14.11.2017, 15.11.2017, 16.11.2017, 25.11.2017 - всього 44 рази.
ОСОБА_8 ініціював вихідні дзвінки (первісні, у тому числі нульові, після яких ОСОБА_14 телефонувала у відповідь) - 05.09.2017, 12.09.2017, 15.09.2017, 17.10.2017, 01.11.2017, 11.11.2017 - всього 6 разів.
Наведені відомості щодо з`єднань абонентських номерів ОСОБА_8 і ОСОБА_14 відповідають датам та часу про телефонні розмови між ними, зафіксовані у протоколах про результати НСРД. 
3)у файлі «[3021_2(з нульовими)]-02.02.2018 10.36.24.xml» виявлені з`єднання абонентського номеру НОМЕР_4 , що належав  ОСОБА_22 , із абонентським номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8  (відомості про дату, час, тривалість кожного з`єднання, місця знаходження абонента - базової станції оператора та азимуту до неї, які мали місце під час з`єднань між абонентськими номерами, сформовані в таблицю, яка є додатком № 3 до протоколу), - ці відомості є дзеркальними до відомостей у додатку № 1;
4)у файлі «[3021_2(без нульових)]-02.02.2018 10.35.45.xml» відсутні відомості про з`єднання між абонентським номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , та абонентськими номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , що належали ОСОБА_23 , та НОМЕР_8 , що належав ОСОБА_24 ;
5)у файлі «Пояснення до основних позначень.хlsx» містить перелік пояснень до основних позначень, що використані у файлах «[3021_2(з нульовими)]-02.02.2018 10.36.24.xml», «[3021_2(без нульових)]-02.02.2018 10.35.45.xml».
3.34. У протоколі огляду речей і документів від 07.02.2018 зафіксовано результати огляду оптичного носія інформації DVD-R (вх. 3024, вих.:1897/3 КТ) з інформацією щодо з`єднань абонентського номеру ОСОБА_14 , отриманою під час тимчасового доступу до речей та документів на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.01.2018 № 760/29014/17, № 1-кс/760/605/18 (т. 5 а. 64-101).
 
Проведеним оглядом на зазначеному диску встановлено таке:
1)у файлі «[3024_2(без нульових)]-02.02.2018 11.07.38.xml» виявлені з`єднання абонентського номеру НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_14 , із абонентським номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 . Відомості про дату, час, тривалість кожного з`єднання, місця знаходження абонента (базової станції оператора та азимуту до неї), сформовані в таблицю, яка є додатком № 1 до протоколу (інформація про з`єднання, які відбулись, відповідає інформації, оглянутій щодо абонентського номера ОСОБА_8 в п. 3.33 цього розділу вироку, а також інформації про дати і час телефонних розмов, які зафіксовані у протоколах про результати НСРД (п.3.7, п.3.17, п.3.22);
2)у цьому ж файлі не виявлено інформації про з`єднання абонентського номера ОСОБА_14 із абонентськими номерами НОМЕР_9 , НОМЕР_5 , що належали ОСОБА_22 , НОМЕР_10 , НОМЕР_7 , що належали ОСОБА_23 , НОМЕР_8 , що належав ОСОБА_24 .
3.35. У протоколі огляду речей і документів від 13.02.2018 зафіксовано результати огляду оптичного носія інформації DVD+R (№ ЄД-18-01200/КІ від 09.02.2018) з інформацією щодо з`єднань абонентських номерів ОСОБА_23 , ОСОБА_24  за період з 01.03.2017 по 01.12.2017, отриманою під час тимчасового доступу до речей та документів на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2018 № 760/817/18, № 1-кс/760/896/18 (т. 5 а. 102-128). У наявному на диску файлі не знайдено з`єднань абонентських номерів, що належали ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , із абонентськими номерами, які належали ОСОБА_14 , ОСОБА_8 . Така інформація відповідає відомостям, які зазначені в пунктах 3.33, п.3.34 цього розділу вироку (т. 5 а. 102-128).
 
3.36. Відповідно до даних на офіційному сайті Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США був встановлений у таких розмірах: станом на 14.09.2017 - 2607,9643 гривень за 100 доларів США; станом на 02.11.2017 - 2687,8403 гривень за 100 доларів США, станом на 09.11.2017 - 2663,6246 грн. Тобто у гривневому еквіваленті станом на 14.09.2017 сума 10 000 тис. доларів США складала 260796,43 грн, станом на 02.11.2017 сума 55 тис. доларів США складала 1478312,17 грн, а станом на 09.11.2017 сума 55 тис. доларів США складала 1464993,53 грн. (т.45 а.с.229-231).

 
VI.Процесуальні рішення прокурора, слідчих суддів як підстави для здійснення негласних слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування та документи (доручення, листи) щодо їх виконання, розсекречення, досліджені під час судового розгляду:
 
1. Клопотання старшого детектива НАБУ ОСОБА_25 , погоджене прокурором групи прокурорів - заступником керівника САП ОСОБА_45 , від 27.06.2017 про надання дозволу на проведення НСРД у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 за ч. 4 ст. 368 КК України щодо  ОСОБА_14 (по її заяві від 26.06.2017). Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 06.07.2017 № 2145 клопотання задоволене і надано дозвіл на проведення НСРД щодо ОСОБА_14 строком на два місяці, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентському номеру НОМЕР_1 ; зняття інформації з каналів зв`язку, що полягає в негласному одержанні, перетворенні і фіксації із застосуванням технічних засобів у відповідній формі різних видів сигналів, які передаються каналами зв`язку мережі Інтернет, інших мереж передачі даних, що контролюються, які зареєстровані за вказаним абонентським номером; встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу по цьому абонентському номеру; візуальне спостереження в публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_14 (т. 12 а. 178-181 примірник № 3, 227-230 примірник № 2, 170-171). 
 
Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато 26.06.2017 за заявою ОСОБА_14 про вимагання службовими особами, які займають особливо відповідальне становище, через посередників неправомірної вигоди в особливо великому розмірі, за вчинення дій з використанням наданої їм влади за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
У подальшому, 31.08.2017 детективами Національного антикорупційного бюро України розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000582 за заявою ОСОБА_14 з аналогічною кваліфікацією. У зв`язку з чим указані кримінальні провадження 01.09.2017 об`єднано в одному провадженні під загальним № 52017000000000434 від 26.06.2017.
Доручення детектива НАБУ від 06.07.2017 оперативному підрозділу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій на адресу начальника ДОТЗ СБ України щодо виконання ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області, зокрема, від 06.07.2017 № 2145 в частині зняття інформації з каналів зв`язку (т. 12 а. 218-219).
 
2. Клопотання заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_46 (далі в тексті - керівник САП) від 01.09.2017 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі в тексті - НСРД) у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 за ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України щодо адвоката  ОСОБА_8 (т. 12 а. 124-128, 1).
 
На підставі цього клопотання постановлена ухвала слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 щодо ОСОБА_8 , яку суд не бере до уваги, позаяк відсутні аркуші 1,2 вказаної ухвали та невідомий її номер. Так, у клопотанні від 24.10.2025 про надання дозволу на проведення НСРД відносно ОСОБА_8 (п. 11 розділу VI вироку) зазначено, що ухвала слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 щодо ОСОБА_8 мала номер 2673, а не 2675 (у деяких протоколах НСРД зазначений цей неправильний номер ухвали). Відповідно суд у вироку не посилається на результати негласних (слідчих)розшукових дій, здобутих на підставі цієї ухвали. 
 
3. Третя і четверта сторінки судового рішення слідчого судді Апеляційного суду Київської області з датою 01.09.2017 на грифі надання секретності, з фрагментом тексту мотивувальної частини та резолютивною частиною про надання дозволу на проведення НСРД щодо ОСОБА_8 (т. 12 а. 161-161зв.) - також не можуть бути використані як підстава для проведення НСРД відносно ОСОБА_8 . Відповідно суд у вироку не посилається на результати негласних (слідчих)розшукових дій, здобутих на підставі цієї ухвали. 
 
4. Перша, друга сторінки ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2675 про розгляд клопотання керівника САП від 01.09.2017 щодо судді ВССУ ОСОБА_23 , які містять вступну і частково мотивувальну частини ухвали, проте відсутні закінчення мотивувальної частини і резолютивна частини ухвали (т. 12 а. 160-160зв.) - не можуть бути використані як підстава для проведення НСРД відносно ОСОБА_23 . Відповідно суд у вироку не посилається на результати негласних (слідчих) розшукових дій, здобутих на підставі цієї ухвали. 
 
5. Клопотання старшого детектива НАБУ ОСОБА_25 , погоджене прокурором групи прокурорів - заступником керівника САП ОСОБА_45 , від 01.09.2017 про надання дозволу на проведення НСРД щодо  ОСОБА_14 . Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672 клопотання задоволене і надано дозвіл на проведення НСРД щодо ОСОБА_14 строком на два місяці, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентському номеру НОМЕР_1 ; встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу по цьому абонентському номеру; візуальне спостереження в публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_14 (т. 12 а. 149-153, 172-173).
 
6. Клопотання керівника САП від 01.09.2017 про надання дозволу на проведення НСРД у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 за ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України щодо судді судової палати у кримінальних справах ВССУ  ОСОБА_22 . Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2674 клопотання задоволене і надано дозвіл на проведення НСРД щодо ОСОБА_22 строком на два місяці, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентським номерам НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу по цим номерам; візуальне спостереження в публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; аудіо-, відеоконтроль особи; обстеження публічно недоступного місця - службового кабінету (т. 12 а. 129-133, 158-159).
 
7. Дорученням від 01.09.2017 у порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України начальник другого відділу управління САП ГПУ ОСОБА_47 доручив старшому детективу НАБУ ОСОБА_25 у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 організувати виконання ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017, зокрема, № 2673т, № 2674т, якими надано дозвіл на проведення НСРД (т. 12 а. 134). 
 
8. 01.09.2017 детектив НАБУ доручив оперативному підрозділу ДОТЗ СБ України проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо виконання ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області, зокрема, від 01.09.2017 № 2675 (по абонентському номеру НОМЕР_3 , належного ОСОБА_8 ), № 2672, № 2673, № 2674, у частині зняття інформації з каналів зв`язку за ідентифікаційними ознаками НОМЕР_1 (телефон ОСОБА_14 ), НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ( ОСОБА_22 ) (т. 12 а. 220-221, 222-223).
 
9. Клопотання детектива НАБУ ОСОБА_48 , погоджене прокурором групи прокурорів - заступником керівника САП ОСОБА_45 , від 23.10.2017 про надання дозволу на продовження проведення НСРД щодо  ОСОБА_14 . Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3270 клопотання задоволене і надано дозвіл на продовження проведення НСРД щодо ОСОБА_14 строком на два місяці (попередньо дозвіл надано ухвалою слідчого судді від 01.09.2017 № 2672) (т. 12 а. 154-157, 174-177).
 
10. Клопотання керівника САП від 24.10.2017 про надання дозволу на продовження проведення НСРД щодо судді судової палати у кримінальних справах ВССУ  ОСОБА_22 . Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3272 клопотання задоволене і надано дозвіл на продовження проведення НСРД щодо ОСОБА_22 строком на два місяці (попередньо дозвіл надано ухвалою слідчого судді від 01.09.2017 № 2674) (т. 12 а. 144-148, 162-165).
 
11. Клопотання керівника САП від 24.10.2017 про надання дозволу на продовження проведення НСРД щодо адвоката  ОСОБА_8 . Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3271 клопотання задоволене і надано дозвіл на продовження проведення НСРД щодо ОСОБА_8 строком на два місяці, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по абонентському номеру НОМЕР_3 ; встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу по цьому номеру; візуальне спостереження в публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_8 ; обстеження публічно недоступного місця - офісу за адресою: АДРЕСА_2 . В ухвалі зазначено, що попередньо дозвіл надано ухвалою слідчого судді від 01.09.2017 № 2673т, перша та друга сторінки якої відсутні у справі (т. 12 а. 139-143, 166-169).
 
12. Дорученням від 26.10.2017 у порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України заступник керівника САП ГПУ ОСОБА_49 доручив детективу НАБУ ОСОБА_50 у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 організувати виконання ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3271т, № 3272т, якими надано дозвіл на проведення НСРД (т. 12 а. 149). 
 
13. 30.10.2017 детектив НАБУ доручив оперативному підрозділу ДОТЗ СБ України проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо виконання ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області, зокрема, від 26.10.2017 № 3270т, № 3271т, № 3272т, у частині зняття інформації з каналів зв`язку за ідентифікаційними ознаками: НОМЕР_1 (телефон ОСОБА_14 ), НОМЕР_3 (телефон ОСОБА_8 ), НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ( ОСОБА_22 ) (т. 12 а. 225-226).
 
Отже, на підставі ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Київської області, зазначених у пунктах 5, 6, 9, 10, 11 орган досудового розслідування мав право здійснювати контроль за спілкуванням зазначених у них осіб за допомогою радіоелектронних засобів з відповідними абонентськими номерами операторів мобільного зв`язку, спостереження за цими особами, у тому числі з метою фіксації відомостей про тих, з ким ці особи контактують, та аудіо-, відеоконтроль цих осіб, а саме: відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_22 - у період з 01.09.2017 до 26.12.2017; відносно ОСОБА_8 - у період з 26.10.2017 до 26.12.2017.
 
Результати проведення НСРД по кримінальному провадженню зафіксовані у відповідних протоколах із доданими до них носіями інформації, про які йдеться в розділі V вироку.
14. Листами від 30.11.2017 і від 13.02.2018 прокурор САП ОСОБА_51 направив старшому детективу ОСОБА_25 для приєднання до матеріалів та врахування під час подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 матеріали проведених НСРД, грифи секретності яких скасовано - протоколи за результатами проведення НСРД та додані до них носії інформації - карти пам`яті, оптичні диски (т. 12 а. 182-183, 184).
 
15. Листом від 25.01.2018 прокурор САП ОСОБА_51 направив голові Апеляційного суду Київської області додатково, до направленого клопотання про скасування грифу секретності матеріальних носіїв інформації щодо проведення НСРД у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017, примірники постанов прокурора про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 14.12.2017 та від 16.01.2018. Постановою від 14.12.2017 вирішено розсекретити матеріальні носії інформації - 3 клопотання від 01.09.2017 про надання дозволу на проведення НСРД і одне від 23.10.2017, два від 24.10.2017 про надання дозволу на продовження проведення НСРД; ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2674т, № 2675т, від 26.10.2017 № 3271, № 3272; постанову про проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину від 14.09.2017; доручення в порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України від 01.09.2017, від 26.10.2017 (т. 45 а. 22-24). 
 
16. Постановою від 16.01.2018 вирішено розсекретити матеріальні носії інформації - протокол за результатами проведення НСРД від 11.01.2018 № 19/302 з картою пам`яті; клопотання про надання дозволу на проведення НСРД від 27.06.2017; ухвали слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 06.07.2017 № 2145, від 01.09.2017 № 2672, від 26.10.2017 № 3270 (т. 45 а. 25-26).
 
17. Постановою від 07.09.2017 старший детектив Національного бюро ОСОБА_25 залучив до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 52017000000000434 громадянку  ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою отримання під час досудового розслідування відомостей та речей, які мають значення для досудового розслідування кримінального правопорушення. Також постановою вирішено, що вона підлягає виконанню детективом та групою детективів у цьому кримінальному провадженні, з урахуванням ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні та постанови про контроль за вчиненням злочину, на території України. Цього ж дня ОСОБА_14 під особистий підпис була ознайомлена з цією постановою та отримала відповідні роз`яснення та витяги зі статей КПК України і КК України, їй було роз`яснено заборону провокувати осіб на вчинення злочину у зв`язку з рішенням про залучення її до проведення слідчих дій. ОСОБА_14 надала детективу письмову згоду на залучення її до проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 52017000000000434 за фактом вимагання в неї службовими особами органу судової влади неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в особливо великому розмірі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України, підтвердила, що їй роз`яснено заборону провокувати осіб на вчинення злочину при залученні її до участі у слідчих діях (т. 2 а. 51-55).
 
18. Постановою від 14.09.2017 заступник керівника САП ГПУ ОСОБА_52 у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 вирішив провести НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_8 у строк два місяці, з використанням заздалегідь ідентифікованих засобів, а саме грошових коштів як предмету неправомірної вигоди в сумі 120 000 доларів США. Проведення НСРД доручено працівникам Національного антикорупційного бюро України. У постанові зазначено, що НСРД слід провести з метою перевірки дійсних намірів зазначених осіб, у діях яких вбачаються ознаки особливо тяжкого злочину, спостереження за їх поведінкою та прийняттям ними рішень щодо вчинення злочину. У постанові вказано, що на вимогу зазначених осіб кошти повинні бути передані кількома частинами - 10 тис. доларів США, 55 тис. доларів США, 55 тис. доларів США. Кошти на вимогу цих осіб може передавати ОСОБА_14 . Також у постанові наведені відомості, що вказують на відсутність обставин, які би свідчили про провокування перелічених осіб на вчинення кримінального правопорушення (т. 12 а. 135-138).

 
VII.Мотиви неврахування судом окремих доказів, відхилення заперечень сторони захисту щодо доказів сторони обвинувачення. Оцінка доводів сторони захисту.
 
1. Щодо клопотань сторони захисту про визнання недопустимими, неналежними та/або недостовірними доказів сторони обвинувачення
 
Згідно зі статтею 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України). 
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст. 86 КПК України). Критерії для визнання доказів недопустимими передбачені у статтях 87-88-1 КПК України.
1.1. Щодо недопустимості доказів сторони обвинувачення через здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях неуповноваженими особами - відсутність постанов про визначення групи прокурорів та слідчої групи, та через відсутність процесуального нагляду прокурора на початку досудових розслідувань (клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 від 14.08.2023 № 1-П-89, 1/1-2021-П, від 04.11.2025 № 1-П-582, від 24.12.2025 № 1/2-434-П, № 1/2-582-П, № 1/1-837-П)
 
Сторона захисту у своїх клопотаннях просила визнати недопустимими доказами: постанову від 26.06.2017 про прийняття матеріалів досудового розслідування № 52017000000000434 до свого провадження, повідомлення про початок досудового розслідування від 26.06.2017 на ім`я заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_46 , супровідний лист від 26.06.2017 про направлення процесуальних документів, винесених у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури для вирішення питання про визначення прокурора у кримінальному провадженні, клопотання до Апеляційного суду Київської області про надання дозволу на проведення НСРД від 27.06.2017 № 19/4639т; постанову від 31.08.2017 про прийняття матеріалів досудового розслідування № 52017000000000582 до свого провадження; повідомлення про початок досудового розслідування від 31.08.2017 на ім`я заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_46 , постанову від 31.08.2017 про визначення слідчої групи та старшого слідчої групи у кримінальному провадженні № 52017000000000582 від 31.08.2017, постанову від 01.09.2017 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 52017000000000582; інформацію, яка міститься в документах, які склав детектив НАБУ ОСОБА_25 , у кримінальному провадженні № 52017000000000582 від 31.08.2017 (постанові про прийняття матеріалів досудового розслідування до свого провадження від 31.08.2017, повідомленні про початок досудового розслідування від 31.08.2017, протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 31.08.2017), всі винесені детективом НАБУ ОСОБА_25 процесуальні рішення у кримінальному провадженні № 52017000000000837 від 28.11.2017. 
Суд вважає зазначені клопотання сторони захисту необґрунтованими, такими, що не відповідають матеріалам судового провадження та нормам КПК України, з наступних підстав:
(1) Відомості про кримінальне провадження за № 52017000000000434 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, вніс до ЄРДР 26.06.2017 на підставі заяви ОСОБА_14 від 26.06.2017 старший детектив - заступник керівника відділу ОСОБА_53 (т. 2 а. 2). 
Того ж дня т.в.п. керівника Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_54 своїм письмовим дорученням на здійснення досудового розслідування доручив старшому детективу Національного бюро ОСОБА_25 провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 (т. 2 а. 3). Оформлення доручення керівника органу досудового розслідування на здійснення досудового розслідування одним слідчим (детективом) як документу під назвою «доручення», а не «постанова», відповідає правилам ч. 2 ст. 38, п. 1 ч. 2 ст. 39, другого речення ч. 1 ст. 214 КПК України. 
Після цього старший детектив НАБУ ОСОБА_25 , керуючись, зокрема, тим, що проведення досудового розслідування доручено йому, виніс постанову від 26.06.2017, якою прийняв матеріали досудового розслідування № 52017000000000434 від 26.06.2017 до свого провадження та приступив до проведення досудового розслідування (т. 2 а. 4). Постановою від 26.06.2017 старшого детектива - заступника керівника Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_55 визначена слідча група у складі старших детективів та детективів Національного антикорупційного бюро України та старшого слідчої групи - старшого детектива Національного бюро ОСОБА_25 . Пунктом 3 цієї ж постанови місцем здійснення досудового розслідування визначене місце розташування Національного антикорупційного бюро України - Солом`янський район міста Києва (т. 2 а. 5-6).
У вказаному кримінальному провадженні старший детектив НАБУ ОСОБА_25 як старший слідчої групи направив до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України для вирішення питання про визначення прокурора у кримінальному провадженні процесуальні документи, а саме: повідомлення про початок досудового розслідування (в порядку ч. ч. 5, 6 ст. 214 КПК України) від 26.06.2017, адресоване заступнику Генерального прокурора України - керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_56 , та постанову про визначення слідчої групи та старшого слідчої групи від 26.06.2017 (т. 2 а. 7, 8).
Постановою від 29.06.2017 керівник САП ОСОБА_57 визначив групу прокурорів у кримінальному провадженні та старшим групи прокурорів визначив себе. Ця постанова 13.07.2017 направлена Директору НАБУ як додаток до повідомлення керівника САП ОСОБА_46 від 29.06.2017 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (т. 2 а. 9, 10-11). 
Відомості про кримінальне провадження за № 52017000000000582 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, внесені до ЄРДР 31.08.2017 на підставі заяви ОСОБА_14 про вимагання суддями Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 за посередництва адвоката ОСОБА_8 неправомірної вигоди на загальну суму 100 000 доларів США за задоволення касаційної скарги у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_15 і ОСОБА_16 (т. 2 а. 12-13, 14).
Старший детектив - заступник керівника Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_58 31.08.2017 своїм письмовим дорученням на здійснення досудового розслідування доручив старшому детективу Національного бюро ОСОБА_25 провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000582 від 31.08.2017 (т. 2 а. 15). Оформлення доручення керівника органу досудового розслідування на здійснення досудового розслідування одним слідчим (детективом) як документу під назвою «доручення», а не «постанова», відповідає правилам ч. 2 ст. 38, п. 1 ч. 2 ст. 39, другого речення ч. 1 ст. 214 КПК України. 
Після цього старший детектив НАБУ ОСОБА_25 , керуючись, зокрема, тим, що проведення досудового розслідування доручено йому, виніс постанову від 31.08.2017, якою прийняв матеріали досудового розслідування № 52017000000000582 від 31.08.2017 до свого провадження та приступив до проведення досудового розслідування. Про початок досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні старший детектив НАБУ ОСОБА_25 повідомив письмово заступнику Генерального прокурора України - керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_56 (т. 2 а. 16, 17).
Постановою від 31.08.2017 старший детектив - заступник керівника Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_53 визначив слідчу групу у складі старших детективів та детективів Національного антикорупційного бюро України та старшого слідчої групи - старшого детектива Національного бюро ОСОБА_25 . Пунктом 3 цієї ж постанови місцем здійснення досудового розслідування визначене місце розташування Національного антикорупційного бюро України - Солом`янський район міста Києва (т. 24 а. 212-213).
Заступник Генерального прокурора України - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_57 своєю постановою від 01.09.2017 визначив групу прокурорів у кримінальному провадженні з числа прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та старшим групи прокурорів визначив себе (т. 24 а. 214-215). Відсутність на цій постанові вихідного номеру і дати, так само як і письмового повідомлення на адресу НАБУ про визначення 01.09.2017 групи прокурорів у кримінальному провадженні, на що посилається обвинувачений як на порушення, не свідчить про недійсність або протиправність постанови керівника САП від 01.09.2017 та, відповідно, жодним чином не впливає на повноваження зазначених у ній прокурорів здійснювати процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 52017000000000582.
Постановою заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_46 від 01.09.2017 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях від 26.06.2017 № 52017000000000434 та від 31.08.2017 № 52017000000000582 об`єднані в одному провадженні під загальним номером № 52017000000000434. Досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручене детективам Національного антикорупційного бюро України (т. 2 а. 18).
У кримінальному провадженні № 52017000000000827 відомості до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України, 28.11.2017 вніс детектив ОСОБА_25 і зареєстрував заступник керівника підрозділу ОСОБА_59 на підставі службової записки детектива ОСОБА_25 від 28.11.2017. Старший детектив - заступник керівника відділу НАБУ ОСОБА_58 28.11.2017 своїм письмовим дорученням на здійснення досудового розслідування доручив старшому детективу Національного бюро ОСОБА_25 провести досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні, що, як зазначено раніше, відповідає правилам ч. 2 ст. 38, п. 1 ч. 2 ст. 39, другого речення ч. 1 ст. 214 КПК України. Керуючись вказаним дорученням старший детектив НАБУ ОСОБА_25 виніс постанову від 28.11.2017, якою прийняв матеріали досудового розслідування № 52017000000000827 до свого провадження та приступив до проведення досудового розслідування. Листом від 30.11.2017 детектив ОСОБА_25 направив письмове повідомлення про початок досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні заступнику Генерального прокурора України - керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_56 із витягом з ЄРДР. Постановою від 01.12.2017 керівник САП ОСОБА_57 визначив групу прокурорів у кримінальному провадженні з числа прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та старшим групи прокурорів визначив себе. Того ж дня ця постанова направлена Директору НАБУ з повідомленням про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні. Постановою від 01.12.2017 прокурор у кримінальному провадженні - прокурор САП ОСОБА_60 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях від 26.06.2017 за № 52017000000000434 та від 28.11.2017 за № 52017000000000827 об`єднані в одному провадженні під загальним номером № 52017000000000434. Досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручене детективам Національного антикорупційного бюро України (т. 2 а. 21-30, т. 24 а. 206).
Інформація про зазначені процесуальні рішення була внесена, відповідно, 26.06.2017, 29.06.2017, 31.08.2017, 01.09.2017, 28.11.2017, 01.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань уповноваженими особами, що підтверджено відомостями у кримінальному провадженні № 52017000000000582 з цього Реєстру (т. 24 а. 200-210).
Вказані документи свідчать про те, що старший детектив Національного бюро ОСОБА_25 в належний спосіб був уповноважений на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000434 із 26.06.2017, у кримінальному провадженні № 52017000000000582, починаючи із 31.08.2017, а також в об`єднаному кримінальному провадженні із 01.09.2017, у кримінальному провадженні № 52017000000000827 із 28.11.2017, та в об`єднаному кримінальному провадженні № 52017000000000434 з 01.12.2017. Щодо наявності в детективів та прокурорів, які були визначені в кожному із зазначених кримінальних проваджень, повноважень на здійснення, відповідно, досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні після об`єднання матеріалів досудових розслідувань, суд враховує правову позицію Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 206/4419/17 (якщо слідчий був уповноважений на проведення досудового розслідування, а прокурор був уповноважений на здійснення процесуального керівництва досудового розслідування в рамках обох кримінальних проваджень, то після їх об`єднання в одне провадження немає необхідності виносити нові постанови про призначення слідчого та прокурора).
Той факт, що постанову від 31.08.2017 про визначення слідчої групи та старшого слідчої групи і постанову від 01.09.2017 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, що винесені у кримінальному провадженні № 52017000000000582, прокурор ОСОБА_61 відкрила стороні захисту лише 04.11.2022 на стадії судового розгляду, не має своїм наслідком недійсність чи незаконність таких постанов, а також не свідчить про відсутність у старшого детектива НАБУ ОСОБА_25 31.08.2017 та в подальшому повноважень слідчого у кримінальному провадженні № 52017000000000582. Сторона захисту не навела вагомих і розумних доводів, які би ставили під сумнів справжність зазначених постанов або відомостей із ЄРДР, які надав прокурор.
Можливість надання суду прокурором процесуальних рішень про визначення слідчої групи та групи прокурорів у кримінальному провадженні, якщо такі документи не були відкриті стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК України на стадії досудового розслідування, узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду з цього питання (постанови Верховного Суду від 18.07.2022 у справі № 698/937/13-к; 04.10.2021 у справі № 724/86/20; 22.02.2022 у справі № 473/1818/19; у справі № 14.02.2022 477/426/17).
Процесуальні документи (постанови, доручення, повідомлення про початок досудового розслідування) не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, тому суд не може вирішувати питання про допустимість чи недопустимість зазначеної в них інформації. Про це неодноразово робив висновок Верховний Суд у своїх постановах (наприклад, від 13.06.2023 у справі № 520/2703/17).
Протокол допиту детективом ОСОБА_25 заявника ОСОБА_14 як свідка від 31.08.2017 не досліджувався судом під час судового розгляду. Відповідно до правил ч. 1, 2 ст. 23, ч. 4 ст. 95, ст. 352 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. 
Як зазначає сам обвинувачений ОСОБА_8 у клопотанні від 24.12.2025 № 1/2-582-П, у протоколі допиту свідка ОСОБА_14 зазначено час початку допиту 21:45 год. Оскільки, згідно з інформацією з ЄРДР про рух провадження (т. 24 а. 210) кримінальне провадження № 52017000000000582 зареєстроване в ЄРДР 31.08.2017 о 21:44 і в той же час внесені відомості про «прийняття до провадження», тобто інформацію про прийняття детективом матеріалів досудового розслідування до свого провадження, то відсутні підстави вважати, що детектив ОСОБА_25 розпочав допит свідка не будучи уповноваженим на здійснення досудового розслідування. 
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що слідчий призначений був о 21:47 год (пункт 3 «Призначення слідчого» в інформації з ЄРДР), є хибною, адже з примітки («Попередній слідчий: ОСОБА_25 ») та з детальної інформації про цю дію в ЄРДР, що відображена у віконці нижче на тій самій сторінці, є очевидним, що в цьому пункті йдеться про визначення слідчої групи, здійснене після первісного доручення детективу ОСОБА_25 .
За наведених умов відсутні правові та фактичні підстави для задоволення клопотань сторони захисту.
(2) Усі докази по заяві ОСОБА_14 від 31.08.2017 були зібрані після об`єднання кримінальних проваджень 01.09.2017 в одне, тому відсутні докази, які зібрані детективом без процесуального керівництва прокурора та на які посилається суд у вироку, у тому числі про визнання недопустимими яких просив обвинувачений. 
(3) Прийняття процесуального рішення і здійснення процесуальних дій детективом ОСОБА_25 в період 26-29.06.2017 (до винесення постанови від 29.06.2017 про визначення групи прокурорів) у кримінальному провадженні № 52017000000000434, прийняття процесуального рішення і здійснення процесуальної дії, проведення слідчої дії (допиту як свідка заявника ОСОБА_14 ) детективом ОСОБА_25 31.08.2017 до визначення 01.09.2017 прокурорів у кримінальному провадженні № 52017000000000582, прийняття процесуального рішення і здійснення процесуальних дій детективом ОСОБА_25 в період 28.11.2017-01.12.2017 (до винесення постанови від 01.12.2017 про визначення групи прокурорів) у кримінальному провадженні № 52017000000000827 - взагалі не є процесуальними порушеннями та повністю відповідають вимогам КПК України. 
Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 у його клопотаннях від 24.12.2025 про те, що слідчий не має право розпочинати досудове розслідування, проводити слідчі дії та приймати процесуальні рішення до призначення прокурора у кримінальному провадженні, а також що прокурор відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України має бути призначений у кримінальному провадженні «невідкладно після внесення відомостей до ЄРДР», є безпідставними домислами самого обвинуваченого та результатом перекручення ним норм закону. 
Так, норми КПК України не пов`язують можливість виконання слідчим своїх процесуальних повноважень під час здійснення досудового розслідування із фактом визначення прокурора, який здійснюватиме процесуальне керівництво у кримінальному провадженні. У ч. 1, 2 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У першому реченні ч. 1 ст. 37 КПК України (у редакції на дати внесення відомостей про кожне з трьох кримінальних проваджень до ЄРДР) визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. Тобто закон не встановлює керівнику відповідного органу прокуратури конкретний строк та не зобов`язує його «невідкладно» призначити прокурора у кримінальному провадженні. Детектив ОСОБА_25 не приймав рішень та не вчиняв процесуальних, слідчих дій, для яких КПК України передбачене обов`язкове погодження прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні. 
Окремо суд зазначає про необґрунтованість твердження обвинуваченого про протиправність клопотання детектива ОСОБА_25 про надання дозволу на проведення НСРД (щодо ОСОБА_14 ) до Апеляційного суду Київської області від 27.06.2017 № 19/4639 (т. 12 а. 178-181 примірник № 3, 227-230 примірник № 2) через, на його думку, погодження цього клопотання прокурором до визначення 29.06.2017 групи прокурорів у кримінальному провадженні. У вказаному клопотанні детектива від 27.06.2017 зазначено, що його погодив прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_62 та наявний його підпис. Про те, що цей прокурор погодив клопотання після його включення 29.06.2017 до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 52017000000000434, свідчить інформація про дату вхідного документа - 29.06.2017 - на штампі Управління забезпечення охорони державної таємниці Генеральної прокуратури України. Тобто клопотання детектива надійшло до Генеральної прокуратури України для погодження уповноваженим прокурором лише 29.06.2017, коли вже були визначені прокурори у кримінальному провадженні. 
Отже, думка сторони захисту про недопустимість процесуальних рішень, процесуальних документів та доказів, прийнятих та зібраних детективом 26-29.06.2017, 31.08.2017, 28.11.2017 до визначення прокурорів у кримінальних провадженнях, є безпідставною і суд її відхиляє. 

1.2. Щодо ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672, № 2674, від 26.10.2017 № 3270, № 3271, № 3272 як процесуальних підстав для проведення НСРД у кримінальному провадженні (клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 від 28.11.2023 № 1/3, від 26.10.2024 № 1/12, від 28.11.2023 1/4, від 13.04.2025 № 1/2-ТД, заперечення від 04.09.2025 № 1/1-НСРД-Г, від 05.09.2025 № 1/3-НСРД-Н, від 09.09.2025 № 1/2-НСРД-ШМ, від 10.09.2025 №1/3-НСРД-Ш-ГР, №1/3-НСРД-ШН) 
 
1.2.1.Суд відхиляє аргумент сторони захисту про те, що дозволи на проведення НСРД у кримінальному провадженні надані неуповноваженим судом - ухвалами слідчих суддів Апеляційного суду Київської області, а не ухвалами слідчих суддів Апеляційного суду міста Києва. 
 
Усі дозволи на проведення НСРД у цьому кримінальному провадженні були надані ухвалами слідчих суддів Апеляційного суду Київської області.
За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 247 КПК України (у редакції на 2017 рік), розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями глави 21 КПК України до повноважень слідчого судді, здійснюється слідчим суддею Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
У цьому кримінальному провадженні орган досудового розслідування - Національне антикорупційне бюро України знаходиться в Солом`янському районі м. Києва, про що, зокрема, зазначено і в пунктах 3 постанов від 26.06.2017 і від 31.08.2017 про визначення слідчої групи та старшого слідчої групи (про ці постанови вказано вище в п. 1.1 цього розділу). Тобто відповідно до ч. 1 ст. 247 КПК України розгляд клопотань про надання дозволу на проведення НСРД за територіальною юрисдикцією віднесено до повноважень слідчого судді Апеляційного суду міста Києва.
Водночас згідно з нормами ч. 2 ст. 247 КПК України (у редакції на 2017 рік) розгляд клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо суддів, працівників суду та правоохоронних органів та/або у приміщеннях судових та правоохоронних органів, який віднесений згідно з положеннями глави 21 КПК України до повноважень слідчого судді, може здійснюватися слідчим суддею Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування. У такому разі слідчий, прокурор звертаються з клопотаннями про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій до слідчого судді апеляційного суду, найбільш територіально наближеного до апеляційного суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
У цьому провадженні прокурор, детектив звернулись слідчих суддів із клопотаннями про надання дозволу на проведення НСРД у зв`язку із розслідуванням можливого вчинення кримінального правопорушення суддями Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України (суд знаходився в м. Києві) з участю адвоката ОСОБА_8 . Тобто під час досудового розслідування була необхідність у проведенні НСРД щодо суддів та, цілком вірогідно, у приміщеннях суду як щодо суддів, так і щодо інших осіб.
За наведених обставин прокурор, детектив мали законні підстави звертатись із клопотаннями про надання дозволу на проведення НСРД до слідчих суддів Апеляційного суду Київської області як суду, найбільш територіально наближеного до Апеляційного суду м. Києва, у межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
1.2.2. З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про неможливість врахування судом клопотань заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_46 до слідчих суддів про надання дозволів на проведення НСРД (від 24.10.2017 № 20/3-2619 щодо ОСОБА_8 , № 20/3-2620 щодо ОСОБА_22 ), оскільки ці клопотання містять рукописний текст, виконаний детективом ОСОБА_63 (посилається на висновок експерта № 16/23 від 07.03.2023 за результатами почеркознавчої експертизи за заявою ОСОБА_8 - т. 27 а. 23-32), що вказує на підготовку цих клопотань детективом замість керівника САП ОСОБА_46 , який їх лише підписав, суд зазначає таке.
 
Про те, що виготовлення процесуального документа з поєднанням надрукованого тексту із рукописним текстом, який, вірогідно, виконаний іншою особою, аніж та, яка підписала документ, належить до технічних аспектів виготовлення такого документа та не впливає на його дійсність і законність, якщо документ підписав уповноважений на те суб`єкт, зазначено в постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 444/2475/19. 
1.2.3. На переконання суду, думка сторони захисту про незаконність та необґрунтованість ухвал слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672 (щодо ОСОБА_14 - т. 12 а. 172-173), № 2674 (щодо ОСОБА_22 - т. 12 а. 158-159) через те, що розгляд відбувся наступного дня після внесення відомостей до ЄРДР та без достатніх для прийняття суддею рішення доказів (на підставі лише протоколу допиту свідка ОСОБА_14 та витягу з ЄРДР), без присутності особи, яка подала таке клопотання, є необґрунтованими припущеннями. 
 
Так, норми ч. 2 ст. 248 КПК України покладають на слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням, обов`язок додати до клопотання лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого подається клопотання. Інші матеріали досудового розслідування, наявні у сторони обвинувачення, можуть бути досліджені слідчим суддею безпосередньо під час розгляду клопотання про надання дозволу на проведення НСРД. У тексті клопотань від 01.09.20217 (т. 12 а. 129-133, а. 149-153) є посилання на заяву ОСОБА_14 від 31.08.2017, протокол її допиту як свідка від 31.08.2017 та інші матеріали кримінального провадження, які дають підстави підозрювати ОСОБА_22 , ОСОБА_8 та інших осіб у вчиненні кримінального правопорушення. В ухвалах слідчого судді від 01.09.2017 відображено зміст цих клопотань, у тому числі в частині посилання в них на перелічені матеріали досудового розслідування. Водночас у мотивувальних частинах ухвал слідчий суддя зазначив, що розглянув (вивчив) матеріали кримінального провадження, за наслідками чого прийняв відповідні рішення. 
Відсутність у текстах клопотань та ухвал слідчого судді відомостей про усі матеріали досудового розслідування, які були надані слідчому судді, не свідчить про незаконність або необґрунтованість прийнятих слідчим суддею судових рішень. Так само суд не вбачає підстав вважати необґрунтованими чи свавільними прийняті слідчим суддею рішення про дозвіл на проведення НСРД щодо осіб на початковому етапі досудового розслідування (наступного дня після внесення відомостей до ЄРДР) на підставі наявного у сторони обвинувачення обмеженого кола матеріалів досудового розслідування (заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколу допиту свідка (заявника), який безпосередньо сприймав обставини, що мають ознаки кримінального правопорушення, витягу з ЄРДР, процесуальних рішень щодо визначення слідчого, прокурора). 
Про те, що ухвали слідчого судді були постановлені за результатами розгляду клопотань керівника САП без його присутності під час розгляду є суб`єктивним трактуванням обвинуваченим ОСОБА_8 тексту відповідних ухвал, у яких прямо не вказано про участь у розгляді клопотань особи, яка їх подала. Відсутність у текстах ухвал інформації про участь особи, яка звернулась із клопотанням, у розгляді слідчим суддею клопотання не є обставиною, що підтверджує недотримання слідчим суддею норми ч. 1 ст. 248 КПК України. Також, зважаючи на норми ч. 4 ст. 248 КПК України, якою визначені вимоги до ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, законом не передбачено обов`язку слідчого судді вказувати в такій ухвалі факт участі в розгляді клопотання особи, яка його подала.
Навіть якщо припустити, що особа, яка подала клопотання, або інша особа за її дорученням не була присутня при розгляді клопотання, норми статті 248 КПК України не містять жодних правил щодо наслідків неявки такої особи у судове засідання. Оскільки розгляд таких питань, не здійснюється в змагальній процедурі, слідчі судді, розглянувши безпосередньо клопотання та визнавши їх обґрунтованими, ухвалили рішення про дозвіл на проведення НСРД, належним чином їх умотивувавши.
1.2.4 Суд відхиляє аргумент сторони захисту про те, що дозвіл на проведення НСРД наданий щодо ОСОБА_8 як фізичної особи, а не щодо адвоката ОСОБА_8 .
 
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2, п. 3 ч. 4 ст. 248 КПК України клопотання про надання дозволу на проведення та відповідна ухвала слідчого судді мають містити відомості про особу (осіб), щодо яких необхідно провести негласну слідчу (розшукову) дію.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 480 КПК України щодо адвоката застосовується особливий порядок кримінального провадження.
Статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI встановлені додаткові гарантії для осіб, що здійснюють адвокатську діяльність. Пунктом 3 ч. 1 цієї статті Закону визначено, що професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора України, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.
Тобто у зв`язку із наявністю в ОСОБА_8 статусу адвоката із клопотаннями про надання дозволу на проведення НСРД щодо нього зобов`язаний був звертатись до слідчого судді заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_64 .
У цьому кримінальному провадженні саме заступник Генерального прокурора - керівник САП ОСОБА_57 звернувся до слідчого судді з клопотанням від 24.10.2017 № 20/3-2619 про надання дозволу на проведення НСРД щодо ОСОБА_8 та за результатами його розгляду була постановлена ухвала слідчого судді Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 № 3271 про задоволення клопотання. Як у тексті клопотання, так і в мотивувальній частині ухвали вказано, що ОСОБА_8 є адвокатом, зазначена адреса його робочого місця, а також в ухвалі наявне посилання на ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто клопотання подане та судове рішення прийняте і дозвіл на проведення НСРД наданий щодо ОСОБА_8 з урахуванням його статусу адвоката. За наведених обставин суд дійшов висновку, що передбачені Законом гарантії адвокатської діяльності щодо адвоката ОСОБА_8 були дотримані, порушень вимог КПК України або Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не встановлено. У зв`язку з цим сторона обвинувачення мала законні процесуальні підстави (дозвіл слідчого судді) на проведення НСРД щодо ОСОБА_8 як адвоката. 
1.2.5. Обвинувачений ОСОБА_8 також посилається на те, що ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Київської області, якими надано дозвіл на проведення НСРД у кримінальному провадженні № 52017000000000434, не внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень та автоматизованої системи документообігу суду, відсутні звіти про автоматизований розподіл справ між суддями, що є порушеннями закону, у зв`язку з чим відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» не можуть використовуватись судом та отримані на їх підставі результати проведення НСРД мають бути визнані недопустимими доказами. 
 
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» (у редакції на 2017 рік) Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. З наведеної норми є очевидним, що до цього Реєстру не підлягають внесенню копії звітів про здійснення автоматизованого розподілу справи між суддями відповідного суду. 
Згідно з Указом Президента України від 29.12.2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» було розпочато процедуру ліквідації Апеляційного суду міста Києва і Апеляційного суду Київської області та утворено Київський апеляційний суд, який розпочав роботу 03.10.2018.
Зі змісту наданих стороною захисту копій відповідей ліквідаційної комісії Апеляційного суду Київської області, Київського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, Державного підприємства «Інформаційні судові системи» на запити ОСОБА_8 у 2025 році не можливо з`ясувати достовірно відомості: про те, за якими єдиними унікальними номерами судових справ були зареєстровані в суді клопотання сторони обвинувачення, на підставі яких були постановлені ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Київської області від 01.09.2017 № 2672, № 2674, від 26.10.2017 № 3270, № 3271, № 3272; чи були внесені відомості до автоматизованої системи документообігу суду про ці судові справи та прийняті в них судові рішення; у який спосіб був здійснений вибір слідчих суддів для розгляду відповідних справ; коли й яким судом були знищені матеріали судових справ. 
У матеріалах судового провадження наявні надані прокурором оригінальні примірники ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Київської області (примірники 1 або 2, які суд видавав САП або НАБУ), які підписані слідчими суддями та їхні підписи засвідчені гербовими печатками Апеляційного суду Київської області, на них наявні відповідні реєстраційні штампами Апеляційного суду Київської області, Генеральної прокуратури України, Національного антикорупційного бюро України, записи про розсекречення цих ухвал у Апеляційному суді Київської області. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав сумніватись у справжності цих ухвал і в тому, що саме на підставі цих ухвал слідчих суддів сторона обвинувачення провела НСРД, результати яких (протоколи, носії інформації) надані прокурором. 
З огляду на те, що прокурор надав суду оригінали ухвал слідчих суддів, норми КПК України не передбачають преюдиціальної сили судових рішень для встановлення обставин у кримінальному провадженні (виключення з цього правила передбачене ст. 90 КПК України, яке не застосовується в цьому провадженні), то суд відхиляє довід обвинуваченого про те, що відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. На переконання суду, ця норма підлягає застосуванню у випадку, коли суд має необхідність врахувати певне судове рішення для прийняття свого процесуального рішення, для встановлення певних обставин у справі, але сторони не надали й не мають можливості надати суду оригінал судового рішення або його копію, належним чином засвідчену судом, який прийняв це рішення.
1.2.6. Обвинувачений ОСОБА_8 також посилається на те, що в ухвалах слідчих суддів Апеляційного суду Київської області, якими надано дозвіл на проведення НСРД у кримінальному провадженні № 52017000000000434, відсутнє зазначення про фіксування або нефіксування судового засідання технічними засобами.
З цього приводу суд зауважує про відсутність вимог про фіксацію розгляду клопотань про надання дозволу на НСРД, виходячи з режиму секретності такої інформації та недопущення її витоку, а також відсутності предмету фіксування, зокрема обговорення позицій протилежних сторін (ч.4 ст.107 КПК України). Тобто при розгляді таких клопотань змагальність не забезпечується через специфіку негласних таємних дій. Визначальним є лише наявність реального судового контролю за проведенням таких таємних заходів, а форма фіксації не є вирішальною.
Така позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка міститься у постановах ККС ВС від 06 липня 2021 року в справі № 720/49/19, від 11 березня 2020 року в справі № 583/3508/18, від 04.10.2022 № 752/7440/18.
1.3. Доводи сторони захисту про те, що їй не відкривалися документи про доступ до державної таємниці ОСОБА_14 , яка була залучена до проведення НСРД відносно ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу, позаяк особі, яку залучають до конфіденційного співробітництва, не потрібно отримувати доступ до державної таємниці. Необхідність такого доступу залежить від характеру її залученості та наявності секретної інформації, з якою доведеться взаємодіяти. Якщо робота, навіть конфіденційна, не передбачає доступу до секретної інформації, доступ до державної таємниці не потрібен.
 
З цього приводу суд також зауважує, що залучення до конфіденційного співробітництва не є різновидом НСРД, а лише складовим елементом їх проведення, що вбачається із положень ч. 2 ст. 246 КПК України, де перераховуються види НСРД, які можуть проводиться у справах про тяжкі та особливо тяжкі злочини, серед яких залучення до конфіденційного співробітництва відсутнє. Залучення до конфіденційного співробітництва є лише засобом проведення різних видів НСРД (такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 754/10882/17). Також норми КПК України не містять правила про можливість залучення до конфіденційного співробітництва, до участі в проведенні НСРД лише осіб, які мають право доступу до державної таємниці (постанова ОП ККС ВС від 29.03.2021 у справі № 554/5090/16-к, постанова ВС від 01.06.2023 у справі № 464/7015/20).
1.4. Щодо доводів про недопустимість протоколу обшуку внаслідок відсутності відеофіксації
 
Суд відхиляє клопотання про визнання недопустимими доказів, отриманих під час обшуку, внаслідок неможливості повного перегляду відеозапису обшуку (через тривалий строк зберігання не відкрився оригінальний носій із відеофіксацією обшуку). Відеозапис обшуку не є умовою допустимості протоколу обшуку, оскільки на момент проведення обшуків КПК України не передбачав вимог щодо обов`язкової відеофіксації цієї слідчої дії; положення абз.2 ч.1 ст.107 КПК України про обов`язкову фіксацію обшуку були введені пізніше з 07.12.2017, коли Закон України від 16.11.2017 №2213-VIII набрав чинності.
 
До того ж сторона захисту не оспорювала достовірність інформації про докази, отримані під час обшуку. 
У судовому засіданні 05.06.2024 відтворено частину відеозапису обшуку, яку зміг відновити спеціаліст: 
(1) у офісі ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ) тривалістю 8 хв 49 с, коли були відшукані грошові кошти в сумі 52 тисяч доларів, при цьому ОСОБА_8 не заперечував, що грошові кошти отримав від ОСОБА_14 , втім вказав, що гроші отримав у борг, про що мається боргова розписка - т.14 арк.64; 
(2) у житлі ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 (т.14 арк.115) - фрагмент відеозапису тривалістю 10 хвилин, коли на шафі в пакеті (у місці, на яке вказав ОСОБА_8 під час обшуку в офісі) були відшукані грошові кошти в сумі 50 тисяч доларів; обшук відбувався у присутності представника Ради адвокатів Київської області, понятих та тещі ОСОБА_8 .
Інші фрагменти відеозапису відтворити не вдалося внаслідок його псування через тривалий строк зберігання.
1.5. Щодо доводів про недопустимість протоколу обшуку внаслідок порушення правової процедури розгляду клопотання про надання дозволу на обшук та без проведення повної технічної фіксації
 
У клопотаннях від 16.12.2025 № 1/2-ОБ, від 30.01.2026 №1/1-ОБШ-3 ОСОБА_8 просив суд визнати недопустимими докази, отримані на підставі ухвал Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2017, якими наданий дозвіл на проведення обшуків приміщень, у яких ОСОБА_8 проживає та здійснює адвокатську діяльність, відповідно, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а саме, два протоколи обшуку від 28.11.2017 і постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 29.11.2017.
Підставами вказує те, що обидва клопотання про дозвіл на обшук було подано заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_65 , разом з тим у судовому засіданні кожне з цих клопотань підтримував детектив НАБУ, а не сам ОСОБА_64 . Сторона обвинувачення не надала суду доручення (як окремі документи) керівника САП ОСОБА_46 відповідним детективам НАБУ на участь в розгляді слідчими суддями поданих клопотань. Унаслідок зазначеного істотно порушені норми КПК України під час постановлення ухвал слідчими суддями. Обвинувачений ОСОБА_8 14.09.2025 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою щодо ознайомлення із матеріалами судових справ № 760/26233/17, № 760/16951/17. У відповідь суд повідомив, що згідно з актом «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» від 06.02.2023 матеріали справ з єдиними унікальними номерами № 760/26233/17, № 760/16951/17 були знищені, тому видача на ознайомлення неможлива. Відсутність матеріалів судових справ, на підставі яких було надано дозвіл на обшук, унеможливлює перевірку факту технічної фіксації судового засідання.
На запит ОСОБА_8 № 1/1-434 від 28.09.2025 на отримання інформації по справах № 760/16952/17, провадження 1-кс/760/26233/17, і № 760/16951/17, провадження 1-кс/760/26222/17, ДП «Інформаційні судові системи» листом від 02.10.2025 повідомило, що відповідно до даних Солом`янського районного суду м. Києва, які містяться в центральній базі даних автоматизованої системи документообігу суду, не зафіксовано справ із зазначеними номерами. 
Суд не бере до уваги зазначені запити обвинуваченого й відповіді на них, оскільки в обох запитах від 14.09.2025 та від 28.09.2025 ОСОБА_8 в унікальних номерах судових справ та/або номерах проваджень в суді допущені такі неточності, через які отримані відповіді від суду та ДП «ІСС» фактично не містять інформацію щодо тих судових справ, у яких постановлені ухвали слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2017 про надання дозволів на обшуки. Так, ухвали слідчих суддів від 28.11.2017 мають такі номери: 1) № 760/26223/17 (єдиний унікальний номер судової справи), № 1-кс/760/16952/17 (номер провадження), 2) №760/26222/17 (єдиний унікальний номер судової справи), № 1-кс/760/16951/17 (номер провадження). Натомість у запиті обвинуваченого від 14.09.2025 зазначено: 1) судова справа № 760/26233/17, провадження 1-кс/760/16952/17; 2) судова справа № 760/16951/17, провадження 1-кс/760/26222/17. У запиті від 28.09.2025 також номери судових справ і проваджень вказані не правильно, а саме: 1) справа № 760/16952/17, провадження 1-кс/760/26233/17, 2) справа № 760/16951/17, провадження 1-кс/760/26222/17.
У подальшому ОСОБА_8 надав відповідь голови Солом`янського районного суду міста Києва від 16.02.2026 на адвокатський запит, згідно якої матеріали справ № 760/26222/17 (провадження № 1-кс/760/16951/17), № 760/26223/17 (провадження № 1-кс/760/16952/17) знищені у зв`язку з втатою практичного значення; електронний архів судових справ не створювався. 
Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що ненадання прокурором під час судового провадження письмових доручень керівника САП ОСОБА_46 , які би відповідали вимогам ст. 110 КПК України і були надані детективам НАБУ на участь у розгляді клопотань слідчими суддями, свідчить про порушення правової процедури та, як наслідок, про невідповідність ухвал слідчих суддів від 28.11.2017 вимогам КПК України.
Так, за правилами ч. 3 ст. 234 КПК України в разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням. І згідно з нормою ч. 4 цієї статті клопотання про обшук розглядається в суді в день його надходження за участю слідчого або прокурора. Зі змісту наведених норм є очевидним, що участь в розгляді слідчим суддею клопотання про обшук може брати або слідчий, або прокурор, та повноваження слідчого, прокурора на таку участь в розгляді закон не ставить у залежність від того, хто саме з цих процесуальних суб`єктів (прокурор або слідчий за погодженням із прокурором) звернувся із клопотанням до слідчого судді. 
Прокурор і слідчий (детектив) належать до сторони кримінального провадження з боку обвинувачення (п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України), тобто кожен з них має право брати участь у розгляді клопотання про обшук, поданого прокурором, адже це є частиною їхніх повноважень представляти інтереси сторони обвинувачення, що не вимагає додаткового окремого доручення, так як їхні процесуальні ролі вже визначені.
Законодавець у нормах КПК України використав кілька варіантів формулювань того, з чиєю участю слідчий суддя здійснює розгляд клопотань прокурора або слідчого за погодженням із прокурором, а саме: 1) з участю прокурора та/або слідчого (ч. 1 ст. 151 КПК України); 2) за участі слідчого та/або прокурора (ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 172 КПК України); 3) за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання (ч. 4 ст. 163 КПК України); 4) за участю прокурора (ч. 3 ст. 189 КПК України). Жодна норма КПК України, яка стосується порядку подання прокурором, слідчим за погодженням із прокурором клопотань слідчому судді та розгляду останнім таких клопотань, не передбачає й не зобов`язує прокурора надавати слідчому письмове доручення на участь у судовому засіданні й підтримання клопотання, поданого прокурором. 
Отже, як правила ст. 234 КПК України, так і інші зазначені норми, які регулюють порядок розгляду слідчим суддею клопотань, орієнтують на те, що в такому розгляді має взяти участь представник сторони обвинувачення. Повноваження слідчого брати участь у розгляді слідчим суддею клопотання прокурора передбачені безпосередньо нормами КПК України та не потребують додаткового підтвердження з боку прокурора шляхом видачі доручення. Такий висновок суду не суперечить передбаченій пунктом 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гарантії адвокатської діяльності, яка передбачає проведення стосовно адвоката слідчих дій на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя. Норми ст. 23 Закону не вимагають від прокурора (Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя), який звернувся з клопотанням, особистої участі в розгляді такого клопотання слідчим суддею.
Єдиний випадок, коли законодавець визначив необхідність участі в розгляді слідчим суддею клопотання саме тієї особи, яка звернулася з клопотанням, вбачається зі змісту ч. 6 ст. 244 КПК України та стосується випадку, коли сторона захисту реалізує своє право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи.
В ухвалах від 28.11.2017 зазначено, що в розгляді слідчими суддями Солом`янського районного суду м. Києва клопотань керівника САП взяли участь детектив НАБУ ОСОБА_66 (справа № 760/26222/17) та детектив НАБУ ОСОБА_67 (справа № 760/26223/17), яким прокурор і просив у клопотаннях надати дозвіл на проведення обшуків. З мотивувальних частин ухвал слідчих суддів вбачається, що в судових засіданнях детективи підтримали клопотання прокурора і просили задовольнити. Разом з тим відомості про заявлення детективами в судових засіданнях клопотань чи вчинення ними дій, які би мали наслідком порушення закріплених у Законі гарантій адвокатської діяльності, відсутні. 
У своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_8 стверджував про порушення зі сторони обвинувачення правової процедури щодо розгляду слідчими суддями клопотань заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури з участю детективів, яким не було надано доручення прокурором на підтримання поданих клопотань, однак сторона захисту не послалась на норми КПК України, які би передбачали необхідність давати таке доручення детективу та/або передбачали правові наслідки постановлення суддею ухвали про дозвіл на обшук за результатами розгляду клопотання прокурора з участю слідчого (детектива), а не самого прокурора.
Додатково суд зауважує, що протокол обшуку, який ОСОБА_8 просить визнати недопустимим доказом, є процесуальним джерелом доказів, а не власне доказом.
Грошові кошти, відшукані та вилучені під час обшуку, є речовими доказами, однак сторона захисту не довела відсутність факту технічної фіксації судового засідання з розгляду клопотання про надання дозволу на обшук.
В зв`язку з наведеними міркуваннями суд відхиляє доводи обвинуваченого про недопустимість протоколу обшуку.
1.6. Щодо недопустимості речових доказів - грошових коштів, віднайдених в офісі та житлі обвинуваченого
 
ОСОБА_8 таке клопотання мотивував відсутністю первинних сейф-пакетів, у які були запаковані грошові кошти під час обшуку та відповідних протоколів огляду, тому вважав недоведеним факт вилучення саме цих коштів під час обшуку. Також вказував на відсутність доказів про походження грошових коштів.
З цього приводу суд зазначає, що (1) грошові кошти вилучалися у присутності понятих та із відеофіксацією; (2) серії і номери купюр, віднайдених у ОСОБА_8 та вказаних у протоколах обшуків, збігаються з серіями, номерами купюр, вручених ОСОБА_14 , що перевірив суд під час огляду в судовому засіданні 19.06.2024 речових доказів у кількості 1019 купюр по 100 доларів США. 
Також суд дослідив попередні упакування - сейф-пакети в кількості 3 шт., серед яких відсутні сейф-пакети, вказані у протоколі обшуку як упакування грошових коштів. 
Незважаючи на це, у суду не виникає сумнівів, що в ОСОБА_8 знайдені саме кошти, отримані від ОСОБА_14 . 
З протоколів обшуків та протоколів огляду і вручення коштів вбачається, що із 120 тисяч доларів США, вручених детективами НАБУ трьома частинами ОСОБА_14 , 49800 доларів США відшукали в житлі ОСОБА_8 , 52100 доларів США - у його офісі, усього 101900 доларів США (усього не відшукали 18100 доларів США). 
Разом з тим інші купюри доларів США, відшукані при обшуках, серії і номери яких не збігаються із серіями і номерами купюр, вручених ОСОБА_14 , повернуті ОСОБА_8 відповідно до акта прийому-передачі тимчасово вилученого майна (т. 15 а. 53) і речовими доказами не визнавалися.
Факт повернення грошових коштів ОСОБА_8 у загальній сумі 300 доларів США, які не мали відношення до неправомірної вигоди, пояснює зміну первинних пакувань, у які грошові кошти поміщалися під час обшуків.
Походження грошових коштів (їх належність НАБУ) підтверджується копіями актів на списання оперативних коштів, про які вказано в п. 3.32 вироку (т. 15 а. 33-36).
Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_8 (у клопотанні від 05.01.2026 № 1/1-АГК) про те, що надані стороною обвинувачення акти на списання оперативних коштів від 28.12.2017 (вхідний № 04/57-01-ДСК від 02.01.2018) та від 26.12.2017 (вх. № 04/19415-01-ДСК від 26.12.2017) не є достатнім і належним підтвердженням походження грошових коштів, які були використані під час проведення НСРД, оскільки, на думку сторони захисту, ці документи містять суперечливі дані та прокурор мав надати інші документи (видаткові касові ордери) на підтвердження походження грошей, дат і сум отримання їх детективами. Так, обвинувачений зазначає, що в акті від 26.12.2017 є посилання на: 1) службову записку від 24.11.2017, хоча постанова про контроль за вчиненням злочину була чинною до 14.11.2017 та кошти не могли бути використані після вказаної дати, а ОСОБА_8 не зустрічався з ОСОБА_14 після 14.11.2017; 2) на службову записку без номера і дати; 3) дві службові записки про отримання 49 тисяч доларів США датовані 12.09.2017 - до винесення постанови 14.09.2017 про контроль за вчиненням злочину, також акт містить суперечливу інформацію про дати і номери службових записок, на підставі яких були отримані 7 000 доларів США та 55 000 доларів США. Вказує, що в акті від 28.12.2017 про отримання 10 000 доларів США детективом ОСОБА_25 відсутня дата отримання цих коштів - до чи після винесення постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 14.09.2017; акт детектив склав 29.12.2017, а підтвердив витрати т.в.п. керівника Першого підрозділу детективів ОСОБА_54 28.12.2017. Окрім того, посилається на те, що в актах не зазначені серія, номери та номінал купюр, їх кількість, які отримали детективи. 
На підкріплення своїх доводів обвинувачений ОСОБА_8 послався на правову позицію, викладену в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 18.01.2022 у справі № 754/10882/17. З цього приводу суд зазначає, що судові рішення судів апеляційної інстанції та викладені в них висновки щодо тих чи інших подібних обставин проваджень і застосування законів не є таким, що підлягають обов`язковому застосуванню іншими судами під час розгляду інших кримінальних проваджень. Такий висновок ґрунтується на нормі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою судами при застосуванні норм права враховуються висновки щодо застосування таких норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, у вказаній обвинуваченим ухвалі взагалі відсутній будь-який правовий висновок з питання, яким документом має підтверджуватись отримання слідчим (детективом) коштів, що використані під час проведення НСРД. 
З приводу наведених вище тверджень обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що з наданих прокурором документів (двох актів на списання оперативних коштів) неможливо встановити походження коштів, їх законність, дати і суми отримання коштів детективами, суд керується таким. Судова практика Верховного Суду орієнтує на те, що під час судового розгляду слід перевіряти джерело походження коштів, що використані під час проведення НСРД (контролю за вчиненням злочину, види якого передбачені в ч. 1 ст. 271 КПК України), - чи це кошти органу досудового розслідування, чи потерпілого, чи особи, залученої до проведення НСРД тощо. Водночас актуальні правові висновки Верховного Суду не передбачають, що сторона обвинувачення повинна підтвердити таке джерело походження коштів лише певними, конкретно визначеними документами, зокрема касовими документами чи документами бухгалтерського обліку, як про це зазначає обвинувачений. 
Так, у постанові від 25.09.2023 у справі № 208/2160/18 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, щодо документів, які підтверджують легітимність використаних правоохоронними органами грошових коштів під час оперативної закупки, проведеної з використанням грошових коштів зі спеціальних фондів правоохоронних органів. У постанові звернута увага на те, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що у матеріалах кримінального провадження має міститися інформація про походження грошових коштів, які використовувалися під час контролю за вчиненням злочину. Ці кошти можуть бути як отримані зі спеціальних фондів органів правопорядку, так і надані особисто заявниками. Використання особистих коштів під час проведення НСРД у виді контролю за вчиненням злочину автоматично не обумовлює недопустимості фактичних даних щодо видачі грошових коштів чи результатів НСРД. За приписами ст. 91 КПК України джерело походження грошей, які використовуються під час оперативної закупки, не входить у предмет доказування у кримінальних правопорушеннях. Приписи статей 103-105, 233, 252 КПК України стосовно фіксації ходу і результатів НСРД також не вимагають від органу досудового розслідування зазначати джерело походження грошей як платіжного засобу, який використовується під час проведення слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Не містять таких вимог і приписи статей 246, 271 КПК України. Законодавство не встановлює вимог про ідентифікацію відповідним фінансовим органом чи установою грошових коштів за номіналами і номерами купюр до або під час передачі правоохоронному органу, як не встановлює вимог здійснювати такі дії в момент отримання грошей у фінансовій установі і для органу досудового розслідування. 
У вказаній справі Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зробила висновок про застосування норм права, передбачених статтями 246, 271 КПК України, а саме: у матеріалах кримінального провадження має бути відображена інформація про походження грошових коштів, які використовувалися під час контролю за вчиненням злочину; відсутність у матеріалах справи «корінця платіжного доручення» про видачу працівникам правоохоронних органів грошових коштів як видатків спеціального призначення та авансового звіту про використання коштів не є істотним порушенням вимог КПК України і має бути оцінена у взаємозв`язку з відомостями про джерело походження коштів.
У цьому кримінальному провадженні актами на списання оперативних коштів від 28.12.2017 і від 26.12.2017 підтверджено, що у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 детективи НАБУ використали кошти в загальній сумі 120 000 доларів США, які є коштами оперативного фонду цього органу. Витрати цих коштів затвердив Директор Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_68 . Сума використаних коштів відповідає сумі, визначеній у п. 2 постанови прокурора від 14.09.2017 про проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину. Кошти були використані детективами з 14.09.2017 по 09.11.2017, тобто в межах двомісячного строку, визначеного зазначеною постановою прокурора від 14.09.2017. Передача коштів детективом залученій до проведення НСРД особі - ОСОБА_14 в сумах 10 000 доларів США та двічі по 55 000 доларів США підтверджено протоколами огляду та вручення грошових коштів від 14.09.2017 та від 02.11.2017, 09.11.2017, у яких зафіксовані кількість, номінал купюр та їхні серії й номери. Факт передачі ОСОБА_14 та одержання ОСОБА_8 саме цих коштів зафіксовано в протоколах за результатами проведення НСРД - аудіо, -відеоконтролю особи від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 10.11.2017 та доданих до них носіях інформації у взаємозв`язку із відомостями у протоколах обшуку від 28.11.2017 про вилучення коштів у загальній сумі 101 900 доларів США із тими самими серіями і номерами купюр за місцем здійснення адвокатської діяльності ОСОБА_8 та за місцем його проживання. 
Висловлені обвинуваченим ОСОБА_8 зауваження про те, що детективи ОСОБА_25 та ОСОБА_66 отримали гроші від старшого детектива Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_69 , який не включений у слідчу групу у кримінальному провадженні, суд відхиляє як такі, що не мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та не впливають на допустимість доказів у справі. Так, відповідно до змісту актів на списання оперативних коштів від 28.12.2017 і від 26.12.2017, старший детектив ОСОБА_70 був лише особою, у віданні якої перебували кошти оперативного фонду, з яких старший детектив ОСОБА_25 одержав 10 000 доларів США та детектив ОСОБА_66 одержав 49 000 доларів США. У цьому випадку старший детектив ОСОБА_70 виконав суто технічну роль з видачі коштів уповноваженим у кримінальному провадженні детективам для проведення ними НСРД та сам не брав участь у проведенні слідчих дій або негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні та не приймав процесуальних рішень у ньому, тобто жодним чином не впливав на збір доказів під час досудового розслідування уповноваженими на те детективами, які були включені в слідчу групу. 
За таких умов суд не має підстав сумніватись у тому, що в цьому кримінальному провадженні були використані кошти правоохоронного органу. Суд не вбачає необхідності та правових підстав для з`ясування і документальної перевірки деталей того, який конкретно детектив, у якій сумі та в яку дату отримав кошти оперативного фонду, адже, як зазначено, раніше, проведення контролю за вчиненням злочину здійснене детективами НАБУ після прийняття прокурором 14.09.2017 рішення про його проведення, у межах визначеного прокурором строку, з використанням коштів, що ідентифіковані в протоколах огляду і вручення грошових коштів шляхом зазначення серії та номеру кожної купюри, що співпадають із серіями та номерами купюр, вилучених під час обшуків за місцем здійснення адвокатської діяльності та проживання обвинуваченого ОСОБА_8 . 

1.7. Щодо недопустимості постанови від 14.09.2017 про контроль за вчиненням злочину (клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 від 15.08.2023 № 1/14-О, з урахуванням висновку експерта - т. 28 а. 36, т. 27 а. 11-22, та усні заперечення в судових засіданнях щодо постанови, клопотання від 05.01.2026 № 1/1-АГК, №1/2-ПК) 
 
Постановою від 14.09.2017 заступник керівника САП ГПУ ОСОБА_52 прийняв рішення провести НСРД - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_8 (т. 12 а. 135-138). 
Суд відхиляє твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_52 не міг підписати зазначену постанову 14.09.2017 до 09:50 (часу початку проведення детективом огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_14 з метою проведення контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню), оскільки перебував у закордонному відрядженні. 
Так, згідно з наданою стороною захисту копією відповіді Офісу Генерального прокурора від 19.05.2025 з додатками, наданою на запит ОСОБА_8 , заступник керівника САП ОСОБА_52 направлений у закордонне відрядження до м. Париж (Французька Республіка) з 10.09.2017 терміном 4 доби на підставі наказу Генеральної прокуратури України від 07.09.2017. До зазначеного наказу 18.09.2017 внесені зміни в частині терміну відрядження - його змінено на 5 діб з 10.09.2017 у зв`язку із запізненням прибуття 13.09.2017 рейсового літака за маршрутом «Париж-Київ». Обвинувачений ОСОБА_8 06.01.2026 надав суду отримані в порядку тимчасового доступу до речей і документів від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону ОСОБА_71 - витяг від 10.10.2025 з баз даних центрального сховища даних ІКС «Гарт-1». Так, ОСОБА_52 перетнув пункт пропуску Бориспіль-D на виїзд 10.09.2017 о 13:40:29 та на в`їзд в Україну 13.09.2017 о 23:47:00.
З огляду на положення п. 7, 12 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон (затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 № 59, у редакції наказу Міністерства фінансів України 17.03.2011 № 362), днем прибуття з відрядження відрядженого працівника вважається день прибуття транспортного засобу (потяга, літака, автобуса) до місця постійної роботи відрядженого працівника. При прибутті транспортного засобу до 24-ї години включно днем прибуття з відрядження вважається поточна доба, а з 0 години і пізніше - наступна доба. Працівник у день прибуття з відрядження може вийти на роботу (це питання регулюється правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства).
Оскільки (1) наданий стороною захисту доказ - витяг від 10.10.2025 з баз даних центрального сховища даних ІКС «Гарт-1» - підтверджує, що заступник керівника САП ГПУ ОСОБА_52 перетнув державний кордон України на в`їзд 13.09.2017 о 23:47:00, тобто був на території України вранці 14.09.2017 та цілком очевидно мав можливість прибути на робоче місце та час винести постанову від 14.09.2017 до 09:50 год, (2) на постанові стоїть дата «14 вересня 2017 року», (3) на постанові стоїть підпис від імені заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_72 (як під текстом постанови, так і на грифі секретності на звороті останнього аркушу) та відсутні докази, що ці підписи виконав не він, а інша особа, суд дійшов висновку, що немає підстав вважати зазначену постанову від 14.09.2017 такою, що прийнята не заступником керівника САП ГПУ ОСОБА_71 або що ця постанова не була підписана до 09:50 год 14.09.2017.
Наявність у тексті постанови від 14.09.2017 рукописного тексту, який, на думку сторони захисту, що ґрунтується на висновку експерта № 15/23 від 02.03.2023 (т. 27 а. 11-22), виконаний іншою особою (детективом НАБУ ОСОБА_73 ), а не ОСОБА_71 , відноситься до технічних аспектів виготовлення цього документа, що не впливає на її дійсність та законність, оскільки постанова є результатом волі, рішення заступника керівника САП ОСОБА_74 дозволити проведення вказаної НСРД та підписана саме ним. Про такий підхід до наявності у процесуальному документі рукописного тексту, виконаного іншою особою, йдеться в постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 444/2475/19.
Щодо відсутності в постанові про контроль за вчиненням злочину відомостей про осіб (прізвища, імені, по батькові, займаних посад), які мають проводити цю негласну слідчу (розшукову) дію, то у прокурора відсутній обов`язок визначати конкретних працівників, адже це є виключною компетенцією керівника уповноваженого оперативного підрозділу, який проводить такі дії на підставі відповідного доручення (постанова третьої судової палати у складі ККС Верховного суду від 07.12.2022 № 385/619/16). Згідно з правилами ч. 6 ст. 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи відповідних орган, зокрема Національного антикорупційного бюро України; за рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи. У даному випадку прокурор у п. 3 постанови проведення НСРД доручив працівникам Національного антикорупційного бюро України та здійснював контроль за вчиненням злочину старший слідчий слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні старший детектив НАБУ ОСОБА_25 . Тобто постанова прокурора від 14.09.2017 відповідає вимогам КПК України та містить відомості про орган, працівникам якого доручено проведення НСРД - контролю за вчиненням злочину. За таких обставин доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що прокурор зобов`язаний був оформити відповідно до вимог ст. 110 КПК України доручення на відповідну особу із зазначенням її прізвища, імені та посади у НАБУ, яка буде проводити НСРД, суд визнає безпідставними і відхиляє їх.
1.8. Щодо недопустимості протоколів НСРД внаслідок не зазначення ідентифікаційних ознак і технічних характеристик засобів фіксації
 
У частинах 1, 2 ст. 252 КПК України та статті 103 КПК України передбачено, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії. Нормами статті 104 КПК України передбачено структурні елементи протоколу та які відомості відображаються в кожному із них, а у статті 105 КПК України - що може бути додатками до протоколу. Ураховуючи специфіку проведення НСРД та те, що відомості про методи їхнього проведення не підлягають розголошенню (ст. 253 КПК України передбачає розкриття інформації про факт і результати НСРД, але не про методи проведення), суд вважає, що надані прокурором протоколи за результатами проведення НСРД, які склали детективи, відповідають за своїм змістом загальним вимогам до протоколів та містять достатні відомості для з`ясування того, хто, на підставі чого і в який період провів НСРД, щодо яких осіб проведені такі дії, на яких матеріальних носіях інформації зафіксований хід проведення НСРД, які отримані в результаті НСРД відомості є важливими для цього кримінального провадження. 
Як неодноразово зазначав у своїх постановах Верховний Суд, відсутність у протоколах за результатами НСРД даних про вид і характеристики технічних засобів негласної аудіо- й відеофіксації не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, який не передбачає зазначення у протоколах таких відомостей. Окрім цього, відповідно до статті 246 КПК України і Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, дані про спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації становлять державну таємницю і стосуються не тільки цього кримінального провадження, а їх розголошення без належних та обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам і безпеці (Закон України «Про національну безпеку України» від 21.06.2018 № 2469-VIII), а тому не можуть вказуватися у процесуальних документах (постанови від 26.01.2022 у справі № 677/450/18, від 07.07.2022 у справі № 212/2822/17, від 04.07.2024 у справі № 639/5486/17, від 20.03.2025 у справі № 173/1115/16).
Отже, відсутність відомостей про конкретні види та технічні характеристики використаного обладнання у протоколах про результати НСРД не ставить під сумнів належність і допустимість відомостей у них як доказів, адже їх збирання й закріплення відбулося без порушення гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку, уповноваженими суб`єктами.
1.9. Щодо визнання недопустимими усіх доказів (документів) сторони обвинувачення у зв`язку з порушенням правової процедури під час вручення повідомлення про підозру
 
У клопотанні від 16.12.2025 № 1/1-П ОСОБА_8 просив суд визнати недопустимими усі докази, надані стороною обвинувачення, внаслідок незаконного здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_8 з порушенням правил ст. 480 КПК України щодо здійснення особливого порядку кримінального провадження щодо адвоката, через що він не набув статусу підозрюваного та були порушені його права на захист. 
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про не набуття ним процесуального статусу підозрюваного проаналізовані в п. 3 цього розділу вироку та визнані необґрунтованими.
Суд зауважує, що жодна норма статей 86, 87, 88 КПК України, які стосуються допустимості доказів та передбачають підстави визнання доказів недопустимими, не пов`язує допустимість або недопустимість доказів сторони обвинувачення із дотриманням або недотриманням процедури вручення особі повідомлення про підозру її у вчиненні кримінального правопорушення. Кримінальний процесуальний закон визначає, що доказ є недопустимим, якщо він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 2 ст. 87 КПК України). Також недопустимими вважаються докази, що отримані одним із способів, визначених в ч. 3 ст. 87 КПК України. Тобто для визнання судом конкретного доказу недопустимим необхідно, щоб було встановлено факт істотного порушення прав та свобод людини, яке сприяло отриманню такого доказу, чи факт іншого істотного порушення вимог кримінального процесуального закону такого ступеню, що суттєво вплинуло на одержання стороною обвинувачення відповідного доказу.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 у клопотанні не повідомив про обставини, які би підпадали під ознаки порушення його прав та свобод як людини або під інші порушення, передбачені ч. 3 ст. 87 КПК України, відсутні підстави для визнання недопустимими всіх доказів, наданих суду стороною обвинувачення.
За таких умов зазначене клопотання обвинуваченого суд відхиляє.
1.10. Щодо визнання недопустимими усіх доказів (документів) сторони обвинувачення у зв`язку з порушенням правової процедури під час вручення обвинувального акта
 
У клопотанні від 16.12.2025 № 1/1-ДОК ОСОБА_8 просив суд визнати недопустимими усі докази, надані стороною обвинувачення, внаслідок того, що ОСОБА_8 не набув процесуального статусу обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні.
Доводи ОСОБА_8 про не набуття ним статусу обвинуваченого проаналізовані в п. 4 цього розділу вироку та визнані необґрунтованими.
З приводу того, що дотримання або недотримання процесуального порядку надання копії обвинувального акта підозрюваному та його захиснику, яке передбачене ст. 293 КПК України, не впливає на допустимість чи недопустимість доказів сторони обвинувачення, мотиви суду є аналогічними до тих, що наведені в попередньому пункті (п.1.9.) цього розділу вироку.
За таких умов зазначене клопотання обвинуваченого суд також відхиляє.
1.11. Щодо визнання недопустимими усіх доказів, отриманих після повідомлення про підозру від 01.12.2017, яке ґрунтується на незаконній постанові детектива від 28.11.2017
Також суд вважає безпідставним посилання обвинуваченого та його захисника на неправомірну на їх думку зміну кваліфікації за постановою детектива від 28.11.2017 у кримінальному провадженні № 52017000000000582 від 31.08.2017 з ч.4 ст.368 КК України на ч.4 ст.190 КК України (захисник ОСОБА_10 зауважила, що 01.09.2017 кримінальні провадження №52017000000000582 та № 52017000000000434 від 26.06.2017 були об`єднані в одне кримінальне провадження з єдиним номером 52017000000000434 від 26.06.2017, тому з моменту такого об`єднання кримінальне провадження №52017000000000582 від 31.08.2017 припинило існувати як самостійне провадження). 
Суд погоджується з тим, що на момент зміни кваліфікації 28.11.2017 вже не існувало самостійного кримінального провадження №52017000000000582 від 31.08.2017, однак зауважує, що постанова детектива від 28.11.2017 була винесена у кримінальному провадженні №52017000000000434 від 26.06.2017 (т.15 а.с.31), а номер кримінального провадження №52017000000000582 від 31.08.2017 був вказаний детективом виключно у контексті конкретизації епізоду кримінального провадження, яке було внесено в ЄРДР за ч.4 ст.368 КК України. У мотивувальній частині постанови детектива від 28.11.2017 є посилання на об`єднання 01.09.2017 кримінальних проваджень №52017000000000582 від 31.08.2017 та №52017000000000434 від 26.06.2017 в одне кримінальне провадження з єдиним номером 52017000000000434 від 26.06.2017.
За таких обставин доводи захисту про здійснення повідомлення про підозру без належної процесуальної підстави є очевидно невірними.
1.12. Інші аргументи сторони захисту щодо недопустимості, неналежності, недостовірності доказів, які надав прокурор, окремо та в сукупності не мають важливого значення для вирішення питання про можливість посилання суду на них як на докази, що підтверджують висунуте ОСОБА_8 обвинувачення, та не впливають на загальну справедливість судового розгляду щодо них, тому суд не наводить окремо своє обґрунтування щодо таких доводів. У цьому випадку суд враховує, що у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Обов`язок суду умотивувати свої рішення не слід розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожний аргумент, міра цього обов`язку може варіюватись залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija проти Іспанії», § 29). 
 
2. Щодо доводів сторони захисту про закінчення 01.02.2018 строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 від 28.10.2025 № 1/13, № 1/14, від 18.11.2025 № 1/15, від 10.12.2025 № 1/16)
 
2.1. У матеріалах судового провадження наявна постанова заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_46 від 25.01.2018, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000434 із 26.06.2017 до чотирьох місяців, а саме до 01.04.2018 (т 2 а. 40-41). 
 
У клопотаннях обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що керівник САП ОСОБА_57 не мав можливості та повноважень підписати цю постанову 25.01.2018 та внести відомості до ЄРДР про прийняте рішення 25.01.2018 о 12 год 11 хв, оскільки в період із 25 по 27.01.2018 перебував у службовому відрядженні в м. Страсбург (Французька Республіка). Виліт з аеропорту м. Бориспіль здійснювався 25.01.2018 о 06 год 00 хв з прибуттям 25.01.2018 о 07 год 55 хв до м. Франкфурта, виліт з м. Франкфурта 25.01.2018 об 11 год 00 хв з прибуттям 25.01.2018 о 13 год 30 хв до м. Страсбург. Перетин кордону на виїзд з України в аеропорту Бориспіль ОСОБА_65 зафіксований о 04 год 45 хв 25.01.2018, а на в`їзд - о 20 год 57 хв 27.01.2018. Зазначені відомості про відрядження та час рейсів, перетину кордону ОСОБА_65 наявні у відповідях Офісу Генерального прокурора на запити ОСОБА_8 та витязі з баз даних центрального сховища даних інформаційно-комунікаційної системи «Гарт-1», отриманому обвинуваченим ОСОБА_8 на виконання ухвали суду від 06.08.2025 про надання тимчасового доступу до речей і документів. 
З цього приводу суд зазначає таке.
Згідно з копією наказу Генерального прокурора України № 03-вд від 24.01.2018 заступник Генерального прокурора України - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_57 був відряджений до м. Страсбурга (Французької Республіки) на термін 3 доби з 25.01.2018, вид транспорту - літак. 
Обвинувачений ОСОБА_8 стверджує, що прокурор ОСОБА_57 , перебуваючи 25.01.2018 у службовому відрядженні за кордоном, не мав права вчиняти процесуальні дії, не перебуваючи на території України, і практично не міг підписати постанову про продовження строку досудового розслідування від 25.01.2018 у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 саме 25.01.2018. Однак сторона захисту не послалась на конкретну норму (статтю, частину статті) КПК України або іншого закону України, яка би була правовою підставою для такого твердження. Окрім того, у матеріалах судової справи відсутні відомості про конкретний час, коли керівник САП ОСОБА_57 фактично підписав зазначену постанову, адже доба 25 січня 2018 року розпочалась о 00 год 00 хв. У самій постанові від 25.01.2018 вказане місце її винесення «місто Київ». Зважаючи на це в суду відсутні підстави вважати, що постанова була винесена керівником САП не на території України. 
У наданих прокурором відомостях з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 52017000000000434 від 26.06.2017 у пункті 12 вказані дата і час внесення відомостей до ЄРДР про цю постанову - «25.01.2018 12:11» користувачем ОСОБА_65 (т. 24 а. 201). Відповідно до п. 1 глави 3 розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, зі змінами, у редакції, чинній на 25.01.2018) унесення відомостей до Реєстру про продовження строків розслідування (статті 219, 294, 296 КПК України) здійснюється протягом 24 годин з моменту задоволення прокурором клопотання з цих питань. Керівник прокуратури (у цьому випадку керівник САП) є реєстратором Реєстру і користувачем Реєстру (п. 8, 9 глави 1 розділу І Положення), тобто має доступ до Реєстру та повноваження на внесення відомостей до Реєстру (п. 3 глави 2 розділу І Положення). 
Твердження сторони захисту про те, що прокурор ОСОБА_57 не мав можливості внести своїм ключем відомості до ЄРДР про винесення ним постанови про продовження строку досудового розслідування від 25.01.2017 у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2018, через перебування в цей час у відрядженні за межами України, є припущенням, адже у клопотаннях відсутнє посилання на правові норми та відповідні їм фактичні обставини, які би перешкоджали керівнику САП ОСОБА_56 внести відомості про цю постанову до ЄРДР.
З огляду на те, що постанову від 25.01.2018 прийняла і підписала уповноважена особа - заступник Генерального прокурора - керівник САП ОСОБА_57 , місцем її винесення зазначене місто Київ, відомості про цю постанову вніс до ЄРДР користувач ОСОБА_57 25.01.2018, то суд дійшов висновку, що повідомлена стороною захисту інформація про відрядження керівника САП ОСОБА_46 у період 25-27.01.2018 за межі України не є такою, що свідчить про несправжність цієї постанови або її незаконність. У зв`язку з цим суд відхиляє як необґрунтоване твердження обвинуваченого, що 01.02.2018 у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2018 закінчився строк досудового розслідування.
Додатково суд зазначає наступне. Зміст норм КПК України та Закону України «Про прокуратуру» (зокрема ч. 5 ст. 8, ст. 8-1, які регулюють функції та особливості організації й діяльності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури) станом на 25.01.2018 свідчить про те, що закони не передбачали процедуру делегування у формі процесуального передоручення повноважень керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, які визначені КПК України, його першому заступнику або заступнику. Тобто рішення про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому здійснюють детективи Національного антикорупційного бюро України, а процесуальне керівництво - прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, мав право прийняти виключно керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а не його перший заступник чи заступник.
У пункті першому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону 578- VIII від 02.07.2015) закріплено, що в Генеральній прокуратурі України утворюється (на правах самостійного структурного підрозділу) Спеціалізована антикорупційна прокуратура, на яку покладається, окрім іншого, така функція як здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування Національним антикорупційним бюро України.
Зважаючи на особливий статус Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та виключну компетенцію її керівника щодо прийняття певних процесуальних рішень у кримінальних провадженнях, підслідних НАБУ, саме заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури був єдиним уповноваженим суб`єктом (незалежно від перебування у відпустці, відрядженні чи на лікарняному (тимчасовою втратою працездатності)) на винесення постанови про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017 за підозрою ОСОБА_8 . 
Оскільки Кодекс законів про працю України був прийнятий раніше, аніж Закон України «Про прокуратуру», під час регулювання правовідносин щодо організації та проходження служби в органах прокуратури, пріоритет має саме Закон України «Про прокуратуру» як спеціальний нормативно-правовий акт, який визначає статус, повноваження та особливості діяльності працівників прокуратури. У зв`язку з цим саме його положення підлягають застосуванню щодо відповідних правовідносин.
Навіть якщо припустити, що керівник САП ОСОБА_57 підписав постанову від 25.01.2018 не в м. Києві, як зазначено в її тексті, а перебуваючи за межами території України, як стверджує обвинувачений ОСОБА_8 , то це не суперечить закріпленим у ст. 4 КПК України правилам дії норм цього Кодексу в просторі. Таке процесуальне рішення прийняте в межах кримінального провадження, що здійснюється на території України, стосовно кримінального правопорушення, вчиненого на її території, у порядку, передбаченому нормами КПК України. Постанова винесена прокурором системи прокуратури України й не зачіпає юрисдикцію органів іншої держави. Тобто ймовірне перебування прокурора за межами України (що не підтверджено матеріалами судової справи) на момент винесення постанови від 25.01.2018 не може бути підставою для визнання її недійсною чи протиправною, адже це не порушило би встановлених законодавством процедур та засад кримінального провадження.

2.2. Щодо клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням 01.02.018 строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, суд зауважує таке.
 
Як зазначено вище, суд відхиляє доводи сторони захисту про закінчення 01.02.2018 строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2018.
Частина перша ст. 284 КПК України була доповнена пунктом 10, який передбачав, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, згідно із Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017. Ця норма відповідно до пункту 4 § 2 розділу 4 Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 набрала чинності із 16.03.2018 та не має зворотньої дії в часі й застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. 
Відомості про кримінальне правопорушення, у якому обвинувачено ОСОБА_8 , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2017 - щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та 28.11.2017 - щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України.
З огляду на наведене правове регулювання, суд у цьому кримінальному провадженні не має повноважень на застосування норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, навіть у випадку встановлення факту закінчення строку досудового розслідування після повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень до направлення обвинувального акта до суду. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовими висновками Верховного Суду (постанови від 11.09.2023 у справі № 711/8244/18, від 16.09.2025 у справі № 161/19903/18), згідно з якими положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України застосовуються лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення, тобто поширюються на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР з 16.03.2018, і не поширюються на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені до ЄРДР до вказаної дати. Кримінальні провадження, які були внесені до ЄРДР до 16.03.2018, не закриваються з посиланням на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Такі провадження передаються в суд навіть після закінчення строку досудового розслідування, однак суд досліджує лише ту доказову базу, що здобута стороною обвинувачення в межах строку досудового розслідування, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого ухвалює судове рішення у відповідному провадженні.
Суд відхиляє як помилкову позицію обвинуваченого ОСОБА_8 (у клопотаннях від 18.11.2025 № 1/15, від 10.12.2025 № 1/16) про те, що в цьому кримінальному провадженні може бути застосована норма п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, ураховуючи зміни, внесені до статей 219, 284, 294 та пункту 20-8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України Законом України № 3509-ІХ від 08.12.2023, який набрав чинності з 01.01.2024. 
Так, Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» № 3509-ІХ від 08.12.2023 дійсно були внесені зміни до ст. 219, 284, 294 КПК України, які стосувалися зміни підходу законодавця до визначення початкового моменту, з якого слід обчислювати строк досудового розслідування, а саме: були виключені з Кодексу норми, пов`язані з обчисленням строку досудового розслідування в період з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, та продовженням такого строку, закриттям кримінального провадження коли строк досудового розслідування закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Пунктом 20-8 розділу XI «Перехідні положення», на який посилається обвинувачений, визначено, що положення ч. 1 ст. 219 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» (тобто Закону № 3509-ІХ від 08.12.2023) застосовуються до всіх кримінальних проваджень, досудове розслідування або судовий розгляд яких не завершено до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури». 
Частина перша ст. 219 КПК України в редакції Закону № 3509-ІХ від 08.12.2023 сформульована таким чином: «Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження». 
Норми самого Закону № 3509-ІХ від 08.12.2023 (його Прикінцевих та перехідних положень) та/або нова редакція ч. 1 ст. 219 КПК України не змінювали визначений раніше порядок застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (щодо закриття кримінального провадження в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи). Наведена норма як і раніше не має зворотної дії в часі та застосовується виключно до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто після 16.03.2018. 
3. Щодо вручення підозри неуповноваженою особою, у лікарні і без захисника, що, на думку обвинуваченого, виключає факт набуття ним статусу підозрюваного
 
Суд відхиляє доводи ОСОБА_8 про його перебування в неналежному стані в лікарні під час вручення повідомлення про підозру. З матеріалів справи (т. 15 а. 65) вбачається, що ОСОБА_8 написав заяву детективу про відмову від захисника за призначенням у порядку надання безоплатної правової допомоги (відмовився від адвоката ОСОБА_75 у присутності останнього), призначеного на виконання постанови детектива від 01.12.2017 (т. 15 а. 63,64), із зазначенням, що має угоду з іншим захисником. Тобто ОСОБА_8 перебував у свідомому стані під час вручення йому підозри та цілком розумів, яку процесуальну дію проводив детектив. 
Що стосується того, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручив детектив НАБУ ОСОБА_25 , а не керівник САП ОСОБА_57 , суд зазначає таке. З огляду на практику Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 № 536/2475/14-к) є допустимим, коли Генеральний прокурор або його заступник доручають слідчому або іншому прокурору вручити повідомлення про підозру особі, щодо якої закон встановив спеціальний порядок повідомлення про підозру. Додаткова гарантія у формі встановлення спеціальної процедури здійснення повідомлення про підозру окремим категоріям осіб полягає саме в перевірці підстав та наступному складанні, підписанні такого повідомлення. Проте подальше вручення письмової підозри окресленим категоріям громадян не впливає на посилення або послаблення цих гарантій. 
У цьому провадженні рішення про повідомлення про підозру ОСОБА_8 прийняте уповноваженим на це п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України суб`єктом - заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_65 та відповідне письмове повідомлення про підозру від 01.12.2017 підписане ним. Після підпису керівника САП під викладеною підозрою ОСОБА_8 (на сторінці 9) на наступній сторінці 10 наявне підписане окремо керівником САП ОСОБА_65 доручення старшому детективу ОСОБА_25 вручити це письмове повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_8 (т.15 а. 66-75). Вибір способу оформлення доручення детективу на вручення повідомлення про підозру є прерогативою відповідного прокурора та жодним чином не впливає на дійсність такого доручення та на набуття або не набуття процесуального статусу підозрюваного особою, якій вручене повідомлення про підозру детективом на виконання такого доручення.
Отже, суд відхиляє як необґрунтовану позицію сторони захисту, що ОСОБА_8 не набув 01.12.2017 процесуального статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

4. Щодо не набуття підозрюваним ОСОБА_8 статусу обвинуваченого
 
У клопотанні від 16.12.2025 № 1/1-ДОК ОСОБА_8 стверджує, що не набув процесуального статусу обвинуваченого, оскільки копію обвинувального акта йому вручила неуповноважена особа - детектив ОСОБА_25 , а не прокурор у кримінальному провадженні - ОСОБА_51 , на чиє ім`я надана розписка підозрюваним ОСОБА_8 від 28.04.2018; під час вручення копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування був відсутній захисник ОСОБА_76 , якому копію обвинувального акта вручили тільки 02.05.2018. Обвинувачений вважає зазначені обставини такими, що порушили його право на захист. 
Суд відхиляє такі доводи як такі, що не ґрунтуються на законі. 
Так, норма статті 293 КПК України (у редакції станом на час затвердження та надання копії обвинувального акта стороні захисту) передбачала, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику. Ані наведена норма, ані будь-яка інша норма КПК України не регламентує, у який спосіб прокурор виконує обов`язок надати під розписку копію обвинувального акта та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику - особисто, через слідчого, поштовим відправленням тощо. 
У цьому кримінальному провадженні обвинувальний акт 27.04.2018 склав детектив ОСОБА_25 і затвердив прокурор у цьому кримінальному провадженні - заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_77 . До обвинувального акта додані розписка підозрюваного ОСОБА_8 від 28.04.2018 про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, надана ним на ім`я прокурора групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні - прокурора САП ОСОБА_78 . Аналогічного змісту розписку надав 02.05.2018 захисник ОСОБА_79 . У кримінальному провадженні була визначена група прокурорів, до якої входили зазначені прокурори. Факт отримання підозрюваним 28.04.2018 і захисником 02.05.2018 копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування в дати, поставлені в розписках, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував у суді.
У ч. 2 ст. 42 КПК України визначено, що обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу (ця стаття визначає суб`єктів, що складають обвинувальний акт, затверджують його, та вимоги до змісту обвинувального акта та переліку документів, що додаються до нього). 
Отже, набуття підозрюваним процесуального статусу обвинуваченого закон пов`язує виключно із фактом передачі до суду обвинувального акта в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України. Питання про те, що обвинувальний акт, який надійшов первісно до Шевченківського районного суду міста Києва 02.05.2018, а в подальшому був переданий на розгляд до Вищого антикорупційного суду, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, було вирішене ухвалою суду від 21.08.2023.
Оскільки надання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику є суто технічною дією, яка не пов`язана із обмеженням чи реалізацією цими особами будь-яких визначених законодавством процесуальних прав, то надання їм цих документів детективом слідчої групи, а не прокурором групи прокурорів, не вплинуло і не могло вплинути на можливість реалізації ОСОБА_8 його прав як підозрюваного чи обвинуваченого, зокрема на користування правом на захист, зміст якого розкрито в ст. 20 КПК України.

5. Щодо доказів сторони захисту 
 
5.1. Про судові справи, рішення з участю ОСОБА_14 щодо нерухомого майна
 
Сторона захисту під час судового розгляду на підтвердження своєї позиції про недостовірність, неправдивість показань свідка ОСОБА_14 надала суду окремі судові рішення в цивільних і кримінальних справах, які на думку сторони захисту доводять наявність у ОСОБА_14 умислу на неправомірне отримання нерухомого майна (нежитлового приміщення, розташованого в м. Івано-Франківськ по вул. Шашкевича, 6, загальною площею 1302 кв м) за допомогою детективів НАБУ:
Так, після задоволення ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2017 касаційної скарги ОСОБА_14 та прокурора в інтересах ТОВ «Гостинець» та направлення справи на новий розгляд було прийнято кінцеве рішення суду, що набрало законної сили - ухвала Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2019 про залишення без задоволення заяви прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014, яким було виправдано ОСОБА_15 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.194, ч.1 ст.358, ч.3 ст.338, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України і ОСОБА_16 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України.
У клопотанні від 26.10.2025 обвинувачений просить суд надати оцінку документам і судовим рішенням, які свідчать про негативну репутацію свідка ОСОБА_14 .
Так, ОСОБА_14 під час розгляду Апеляційним судом Львівської області апеляційної скарги прокурора і ОСОБА_14 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 про залишення без задоволення заяви прокурора про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами звернулася до Львівського територіального відділення НАБУ від 11.01.2017 із заявою від 11.01.2017 про вимагання у неї головою кримінальної палати Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_80 30 тисяч доларів США за задоволення апеляційної скарги. 
За вказаною заявою було зареєстровано кримінальне провадження № 52017000000000038 від 11.01.2017, яке в послідуючому було закрито детективом НАБУ ОСОБА_25 06.10.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Під час розгляду Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційних скарг прокурора, ОСОБА_14 та інших учасників на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 28.11.2016 та на ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2017 у кримінальному провадженні про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , ОСОБА_14 26.06.2017 звернулася із заявою до НАБУ в м. Києві про вимагання від неї суддею Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_24 за посередництва ОСОБА_81 та ОСОБА_28 100000 доларів США за задоволення її касаційної скарги.
За вказаною заявою було зареєстровано кримінальне провадження № 52017000000000434 від 26.06.2017, яке 01.09.2017 було об`єднано із кримінальним провадженням № 52017000000000582 від 31.08.2017 під номером 52017000000000434.
19.03.2018 із об`єднаного кримінального провадження № 52017000000000434 від 26.06.2017 були виділені матеріали за заявою ОСОБА_14 від 26.06.2017 та зареєстровані в ЄРДР за № 52018000000000269 від 19.03.2018.
У подальшому вказане кримінальне провадження було закрито детективом НАБУ ОСОБА_25 30.06.2018 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Також сторона захисту звертає увагу на те, що ОСОБА_14 була обвинуваченою у кримінальному провадженні №42019091010000034 від 23.07.2019 за ч.2 ст.364-1, ч.5 ст.27 ч.3 ст.365-2, ч.5 ст.27 ч.3 ст.362 КК України та вказане кримінальне провадження ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.12.2023 закрито у зв`язку з її смертю (обвинувачувалась у тому, що у змові з державним реєстратором зареєструвала припинення права власності законних співвласників на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_5 , на підставі судових рішень, які не вступили в законну силу)
У подальшому законні співвласники ОСОБА_15 , ОСОБА_82 поновили своє право власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_5 шляхом звернення до суду.
Наведені обвинуваченим ОСОБА_8 документи підтверджують висновок суду про те, що директор ТОВ «Гостинець» ОСОБА_14 вела багаторічну боротьбу за нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_5 , яке вибуло з її власності, як вона вважала, незаконним шляхом (про ці обставини також вона повідомила в судовому засіданні під час її допиту як свідка).
Натомість адвокат ОСОБА_8 , до якого вона звернулася 31.08.2017 за консультацією, ознайомившись з наданими документами, що стосуються даного питання, у подальшому довів ОСОБА_14 свій висновок про те, що право власності на вказане приміщення вона втратила внаслідок незаконних рішень судів і відновити справедливість в цій справі можливо лише шляхом надання неправомірної вигоди суддям. Зокрема, у розмові в його адвокатському офісі 14.09.2017 після передачі йому першої частини неправомірної вигоди ОСОБА_8 повідомив, що він вивчив рішення судів, які йому надала ОСОБА_14 і дійшов висновку, що дійсно судами допущені порушення: «….я подивився ті рішення, вивчив, там дійсно є порушення…По полной програме, просто ніхто нічого не боїться, але зараз ситуація трішки помінялась, ну як би хто замовляє виставу - пока вона так і танцюється, розумієте?».
За таких обставин не можна стверджувати, що у ОСОБА_14 під час звернення до ОСОБА_8 існував умисел на неправомірне отримання нерухомого майна. В її діях вбачається використання усіх можливих судових механізмів для повернення нерухомого майна в її власність.
Що стосується звернення ОСОБА_14 до НАБУ із заявами про вчинення злочинів тричі (11.01.2017 до Львівського територіального відділення НАБУ, 26.06.2017 та 31.08.2017 до НАБУ м. Києва), то такі звернення не свідчать про приховані мотиви ОСОБА_14 незаконним шляхом домогтися своїх цілей, а демонструють її свідому громадянську позицію, навіть за умови, що дві її заяви не підтвердилися у процесі досудового розслідування кримінальних проваджень.
5.2. Документи про звернення ОСОБА_8 із заявами про вчинення злочинів
 
ОСОБА_8 в якості доказів сторони захисту надав суду великий масив документів, які включають копії його заяв про вчинення злочинів, процесуальних документів, винесених у межах досудових розслідувань у зареєстрованих за цими заявами кримінальних провадженнях, судових рішень, інших заяв і клопотань ОСОБА_8 у тих кримінальних провадженнях. Такі матеріали містяться в томі 33 а .21-78, 88-124, 154-250, т. 34 а. 1-8, 23-121, 129-203, 211-245, т. 35 а. 1-78, 100-136, 153-249, т. 36 а. 1-65, 94-249, т. 37 а. 1-170, 190-240, т. 38 а. 1-190, т. 39 а. 16-87, 157-248, т. 40 а. 1-17, 53-140, 189-231, т. 41 а. 50-97, 128-250, т. 42 а. 1-102, 105-150, 199-250, т. 43 а. 1-146, 237-249, т. 44 а. 1-11.
З наданих суду копій матеріалів інших кримінальних проваджень вбачається, що жодне ініційоване ОСОБА_8 досудове розслідування у кримінальних провадженнях не завершилося повідомленням певній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та направленням обвинувального акта до суду. За таких умов надані матеріали не є доказами (документами) у розумінні ст. 84, 99 КПК України з точки зору їх належності (ст. 85 КПК України) в цьому кримінальному провадженні, адже вони прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, або інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, або достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

VIII.Оцінка суду 
 
У частині другій ст. 17 КПК України передбачено стандарт доказування «поза розумним сумнівом», перед застосуванням якого суд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких сумнівів прийняте рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яке передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.
Стаття 94 КПК України передбачає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суд повинен вільно оцінювати докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів, наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду колегії суддів та всіх обставин справи.
Для доведення винуватості особи у вчиненні злочину встановлено стандарт «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність встановлених обставин повинна виключати будь-яке інше розуміння (пояснення) події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину. Тобто фактичні обставини повинні бути встановлені з бодай мінімальним ступенем чіткості та переконливості, який дозволяв би суду зробити висновок щодо винуватості кожної особи в межах пред`явленого їм обвинувачення.
Слідуючи цьому стандарту, колегія суддів має ретельно проаналізувати зміст фактичних обставин та визначити, чи дійсно ОСОБА_8 з метою заволодіння майном ОСОБА_14 шляхом обману підбурив останню до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Відповідно до ч.4 ст.27 КК України, підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення кримінального правопорушення.
Свідок ОСОБА_14 надала показання, що при першій зустрічі 31.08.2017 року, що відбулася в офісі адвоката, ОСОБА_8 сказав, що знає склад колегії суддів, який прийняв касаційну скаргу до розгляду, має необхідний юридичний досвід та може гарно допомогти. При цьому 6-7 тисяч грн буде вартість юридичної допомоги та ще треба буде вирішити ряд організаційних питань. Натякнув на винагороду суддям, яку він може передати та спитав, скільки зможете дати. Оскільки свідок не відповіла (їй люба сума була непідйомною), сам назвав суму 120 тисяч (свідок точно не пам`ятає, під час першої чи другої зустрічі назвав саме таку суму), але спершу мусить зустрітися з людьми, переговорити. Тобто ініціатором надання суддям неправомірної вигоди свідок вважає саме адвоката ОСОБА_8 .
Позаяк суд під час судового розгляду не сприймав особисто показання даного свідка, а прослухав зафіксовані технічним засобом показання цього свідка, надані в минулому судовому розгляді, суд має впевнитися, що показання відсутнього свідка не є єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого. Хоча є важливим елементом у сукупності доказів, представлених сторонами під час судового розгляду. Тобто суд має сприймати показання ОСОБА_14 лише в тій частині, що не суперечить іншим доказам.
З досліджених судом у судовому засіданні доказів вбачається поведінка ОСОБА_8 , спрямована на переконання ОСОБА_14 у необхідності надання неправомірної вигоди за позитивне вирішення її питання і таким способом у подальшому незаконно заволодіти її майном.
Так, 05.09.2017 ОСОБА_8 після першої зустрічі 31.08.2017 року сам зателефонував ОСОБА_14 та запросив її на другу зустріч (п.3.32 розділу V вироку). 
У процесі другої зустрічі 07.09.2017 в офісі (п.3.5 розділу V вироку) ОСОБА_8 окреслив ОСОБА_14 в цілому ситуацію щодо роботи Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, розповівши про три обставини, які призводять до висновку про необхідність призначення справи якнайшвидше та її заслухання до кінця року. А враховуючи ту обставину, що вже усі справи до кінця року призначені, то постає проблема забрати справу з канцелярії і «всунути кудись», і він вже досяг домовленості заслухати і винести рішення в листопаді. Але «там не так все просто», враховуючи значну кількість справ, і необхідність їх усі призначити. 
Пояснивши ОСОБА_14 про існування значних труднощів у вирішенні проблеми із призначенням справи, ОСОБА_8 надав їй аркуш паперу, на якому була окреслена послідовність дій з передачі неправомірної вигоди (десять за призначення; сто десять за прийняття позитивного рішення: 55 після отримання на руки ухвали про призначення, ще 55 - за два дні до розгляду; усього 120). При цьому ще раз пояснив, що залишилося 3 або 2 місяці, і справи вже всі розписані, а він не один такий, який ходить і просить. Тому будуть рухатися по цьому графіку (сам аркуш паперу після прочитання забрав назад).
При цьому ОСОБА_8 неодноразово наголосив: «Просто, якщо ми довіряємо, то працюємо. Якщо ні - то до побачення. Шукайте іншого», «Значить, я вам іще раз кажу, якщо не буде виконуватись те, що я вам сказав, то на тому ми зупинемось», «Якщо щось не буде, мені не сподобається, воно все зупиниться», при цьому пояснив, як йому важко добиватися позитивного рішення для ОСОБА_14 : «Пойміть мене правильно, з такими великими людьми як я зустрічаюсь, мені дуже тяжко з ними зустрічатися», «Кожна зустріч, даже що то за суми, для них це фігня, бо вони - Боги, і в них там все».
Отже ОСОБА_8 у ході другої зустрічі ініціативно повідомив про конкретні етапи передачі і розміри неправомірної вигоди, разом з тим переконав ОСОБА_14 у тому, що тільки таким шляхом можна буде призначити справу на листопад 2017 року та в послідуючому позитивно вирішити її. Разом з тим дав зрозуміти, що якщо вона не буде виконувати те, що написано на аркуші паперу, то їх взаємовідносини припиняться. 
При цьому для ОСОБА_8 було очевидним, що ОСОБА_14 є особою похилого віку (на одній із зустрічі в офісі ОСОБА_14 повідомляє ОСОБА_8 свій вік - 73 роки - т.10 а.с.208); що вона багато років веде боротьбу за нежитлове приміщення в м. Львові, яке вважає таким, що вибуло з її права власності незаконним шляхом, отже, має велике бажання добитися задоволення її касаційної скарги, тому її легко буде обманути, переконати і таким шляхом безперешкодно заволодіти її майном.
Разом з тим ОСОБА_8 через знайомство із суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_22 та ОСОБА_23 міг дізнатися про деякі деталі кримінального провадження, у якому ОСОБА_14 подала касаційну скаргу, про навантаження колегії суддів тощо та повідомити деякі здобуті відомості ОСОБА_14 , за допомогою чого створити в неї видимість своєї спроможності забезпечити передачу неправомірної вигоди суддям та домовитися з ними про прийняття рішення суду в її інтересах.
Так, із показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , наданих у суді, вбачається, що ОСОБА_22 є кумом обвинуваченого, а ОСОБА_23 протягом тривалого часу добре знайомий з ОСОБА_8 .
У подальшому 12.09.2017 ОСОБА_8 першим зателефонував ОСОБА_14 і повідомив зашифровано про необхідність привезти першу частину неправомірної вигоди (п.3.7 розділу V вироку).
14.09.2017 між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , яка прийшла до нього в офіс, відбулась третя зустріч. На початку розмови після вітальних слів ОСОБА_8 одразу запитав: «Привезли?», на що отримав відповідь ОСОБА_14 : «Завдання виконала!». (п.3.10 розділу V вироку). 
У ході цієї зустрічі після передачі йому першої частини неправомірної вигоди ОСОБА_8 повідомив, що він вивчив рішення судів, які йому надала ОСОБА_14 і дійшов висновку, що дійсно судами допущені порушення: «….я подивився ті рішення, вивчив, там дійсно є порушення…По полной програме, просто ніхто нічого не боїться, але зараз ситуація трішки помінялась, ну як би хто замовляє виставу- пока вона так і танцюється, розумієте?».
Тобто ОСОБА_8 в черговий раз переконує ОСОБА_14 , що тільки за умови надання неправомірної вигоди може бути відновлена справедливість в її справі.
На вказаній зустрічі ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_14 у тому, що усі їх домовленості виконує, все йде за планом, справа вже призначена до розгляду, відповідна ухвала суду вже підписана і передана на реєстрацію, нагадав ОСОБА_14 про необхідність звести спілкування по телефону до мінімуму, спілкуватися завуальовано, а також надав вказівки щодо подальших її дій. 
21.09.2017 у ході зустрічі  ОСОБА_14 із ОСОБА_8 біля червоного корпусу Університету Шевченка (п.3.14 розділу V вироку) останній говорить про те, що він зміг віддати їй ухвали про призначення справи до розгляду лише тоді, «коли одвіз». Та надає подальші вказівки ОСОБА_14 приїхати в понеділок в офіс, щоб він у вівторок, коли лекції, не ходив з «цими «пакунками»», і він їм тоді віддасть на тижні, «вони спокійно знають, що йдуть, хай їм звонять, вони вже щось взяли і хай вони одгавкують, розказують щось там і так дальше». Тобто на випадок, якщо хтось їх буде просити прийняти інше рішення. Також нагадує ОСОБА_14 , що в понеділок вона має привезти 55 тисяч та 1 тисячу доларів - всього 56 тисяч доларів. Причому коли ОСОБА_14 питає про суму другого траншу неправомірної вигоди, помилково називаючи цифру 50, ОСОБА_8 її поправляє: «Да…там 55».
Отже, ОСОБА_8 21.09.2017 після одержання частини неправомірної вигоди продовжив переконувати ОСОБА_14 у тому, що надана нею частина неправомірної вигоди сприяє виконанню усіх їх домовленостей і є гарантією того, що судді, які вже нібито взяли гроші, не пристануть на пропозиції від іншої сторони. Разом з тим надав вказівки щодо офіційної оплати ОСОБА_14 виконаних послуг за договором між ними про надання правової допомоги, що потрібно для надання правомірного вигляду їх взаємовідносин, а також щодо подальших її дій з надання йому другої частини неправомірної вигоди.
26.09.2017 (п.3.17 розділу V вироку) ОСОБА_14 на виконання вказівок ОСОБА_8 привезла в м. Київ другу частину неправомірної вигоди, однак її не передала, висунувши ОСОБА_8 вимогу від її інвестора про те, щоб ОСОБА_8 пішов і погодив відображення в судовому рішенні ключових моментів, які би допомогли їй під час нового розгляду в суді першої інстанції (п.3.16 розділу V вироку), на що ОСОБА_8 в підсумку погодився скласти юридично грамотний текст до кінця жовтня («ну коли вийде з відпустки, а потім показати надо») та порадив ОСОБА_14 сказати її інвестору, що вже усе погоджено по телефону. На пропозицію ОСОБА_14 перенести передачу неправомірної вигоди на пізнішій час у цей день, щоб вона могла поговорити по телефону з інвестором, відреагував різко:
- «Я не буду тут торчать цілий день»
- «Я не буду в городі з вашими ходить пакунками. В нас була домовленість одна, якщо ми не погоджуємося, на сьогоднішній день, забираєте все - і гудбай!»
- «Якщо на сьогодні якісь юридичні послуги не підходять, тоді шукайте нових адвокатів. Хай вони з вами працюють і вирішують всі питання».
На прохання ОСОБА_14 ОСОБА_8 невдоволено погодився зачекати в офісі до 15 год, до котрої ОСОБА_14 мала поговорити зі своїм «інвестором» та отримати від того вказівки, після чого повернутись і тоді передати кошти («пакунки»).
26.09.2017 о 15:02:53  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що поговорила зі своїм «інвестором», розповіла йому про зустріч, що відбулась раніше цього дня, і що той сказав, що «виконаєте в кінці, і все оддасте так, як є договор». На це ОСОБА_8 відповів, що не домовлялись про це з нею, тому знімає з себе всі повноваження, що він частково своє все зробив, що він не в цирку знаходиться та попрощався (т. 12 а. 106).
 
О 18:15:10 ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 з проханням поставитись спокійно до ситуації, на що ОСОБА_8 зауважив, що вони раніше не домовлялись про виставлення з її боку вимог, що в них були три етапи, про які домовились, узгодили та що він виконав своє і по строкам більше, ніж треба було. Зазначив, що «поїзд» «у нас рухається уже з такою швидкістю, що я даже не знаю куди, і ви мені ставите якісь інші вимоги без пального, без нічого… Да я нікуда нічого…», оскільки він виконав свої умови, «надав вам правову допомогу, я вам зробив фактично крок, ну робіть дальше це самостійно!». На прохання ОСОБА_14 проявити терплячість, ОСОБА_8 відповів, що чекає від неї підписання актів і перерахування йому по договору коштів, та заявив, що «якщо вона так буде рухатись, то він нікуди не ходить, нічого не робить, тільки консультує і все», «І на сьогоднішній день крапку поставимо на цьому!». Наприкінці розмови ще раз висловив ОСОБА_14 обурення тим, що вона цього дня приїхала до нього і висувала йому якісь вимоги ( т. 12 а. 106-108).
З послідовності подій і змісту розмов 26.09.2017 вбачається, що в ситуації, коли надання ОСОБА_14 другої і третьої частини неправомірної вигоди було поставлено під загрозу, оскільки ОСОБА_14 зажадала гарантій, що деякі ключові тези увійдуть у кінцеве рішення суду, ОСОБА_8 , продовжив вводити в оману ОСОБА_14 і вчинив усі можливі дії для врегулювання проблеми. Так, він погодився скласти юридично грамотний текст до кінця жовтня і показати його судді ОСОБА_24 по виходу з відпустки, а ОСОБА_14 порадив сказати «інвестору» неправду про те, що усе вже погоджено із суддею по телефону. А потім, коли ОСОБА_14 після розмови зі своїм «інвестором» продовжила наполягати на своєму,  ОСОБА_8 , спонукаючи ОСОБА_14 виконати їх домовленості без висунення додаткових умов, у черговий раз продемонстрував свою готовність розірвати їх відносини, незважаючи на те, що на той час перша частина неправомірної вигоди вже була передана.
27.09.2017 о 17:09:40  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що кошти в сумі 7000 грн вона попросила перерахувати ОСОБА_8 свою знайому від її імені та сказала, що «ми дойдем до порядку, чесне слово, повірте». ОСОБА_8 заявив: «А хто музику замовляє, той її і слухає! Хто замовляє і не оплачує - той не слухає! В даному випадку, думайте думку саму. А так - відпочивайте, гуляйте, я не знаю…», - та пояснив, що нічого робити не буде і не буде нічого обговорювати, бо домовленості не виконуються з її сторони ( т. 12 а. 108-109).
 
17.10.2017 о 18:57:47 ОСОБА_14 перетелефонувала ОСОБА_8 , бо не чула, що він дзвонив; на запитання останнього, чи в неї ще є бажання і що п`ятниця - останній термін, відповіла, що є, та домовились, що вона приїде до ОСОБА_8 у п`ятницю як завжди (т. 12 а. 109). 
 
20.10.2017 о 10:29:39  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що захворіла, та запропонувала зустрітись з понеділка, на що ОСОБА_8 призначив зустріч у понеділок на 15 годин ( т. 12 а. 110).
 
23.10.2017 09:25:31  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що не виїхала бо ще хворіє, що «документи» в неї, просила зачекати, на що ОСОБА_8 відповів: «Ну, я не знаю, дивіться, мені то що, вам щоб не було пізно, а то там…» ( т. 12 а. 110-111).
 
24.10.2017 об 11:01:06  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що їй стає краще і в четвер приїде до нього, ОСОБА_8 призначив зустріч на 14-ту годину ( т. 12 а. 111).
 
27.10.2017 о 14:53:20  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що в неї стався гіпертонічний криз, що тільки цього дня їй дали телефон, на що він відреагував: « ОСОБА_43 », розумієте?», - та висловив невдоволення постійними переносами зустрічі, та в подальшому поставив умову: «…якщо в понеділок вас не буде, в понеділок, то я, давайте поставимо крапку на цьому та й забудемо про все!», - «Нє, ви розумієте, мене вже не хотять слухать і мені даже не хотять вірить, розумієте?», і визначив час: понеділок, 13 година, «Не буде вас в цей час, поставимо уже точку і всьо!» ( т. 12 а. 112).
 
29.10.2017 о 17:36:28  ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_8 та просила дати їй ще один день - понеділок, на вівторок, що вона в основному видужала і може їхати, але їй треба ще одну свою сімейну справу закрить, просить у нього дозволу, на що ОСОБА_8 відповідає: «Нє, ну так прі чом тут я, прі чом тут я, я тут уже ні прі чом». І далі ОСОБА_8 погоджується на зустріч у вівторок «на такий же самий час» ( т. 12 а. 113).
 
З вказаних розмов і подій вбачається поведінка обвинуваченого, спрямована на стимулювання, спонукання ОСОБА_14 до виконання послідовності та строків надання неправомірної вигоди, щодо яких була досягнута раніше домовленість, під загрозою припинення подальшої співпраці. Враховуючи, що перша частина неправомірної вигоди в сумі 10 тисяч доларів США на той час вже була передана ОСОБА_14 і судове засідання призначене, ОСОБА_8 розумів, що ОСОБА_14 не бажає розірвання відносин, у противному випадку вона ризикує отримати рішення не на її користь.
 
У свою чергу ОСОБА_8 зацікавлений у заволодінні грошовою сумою в розмірі 110 тисяч доларів США (другою та третьою частиною), тому 17.10.2017 сам телефонує ОСОБА_14 , але вона не чує дзвінка та передзвонює йому, у розмові ОСОБА_8 надає їй останній строк для передачі йому неправомірної вигоди - до п`ятниці.
У подальшому, коли ОСОБА_14 повідомляє про те, що не може приїхати внаслідок хвороби, ОСОБА_8 27.10.2017 знову погрожує «поставити крапку», і на цьому все.
02.11.2017 після того, як ОСОБА_14 передала ОСОБА_8 другу частину неправомірної вигоди в сумі 55 тисяч доларів США (п.3.23 розділу V вироку), він запитав за «остальні» кошти, маючи на увазі третю частину в сумі 55 тисяч доларів США та зазначає, що ОСОБА_14 через декілька днів знову треба їхати, натякаючи, щоб вона не затягувала та вчасно привезла йому ще 55 тисяч доларів США.
Отримавши відповідь, що решту коштів привезе в день, який він скаже, ОСОБА_8 зазначив, що фактично у справі відсутні нововиявлені обставини і там «будуть щось придумувати, якісь речення, якісь там засоби…», «…нововиявлені обставини - це коли нові, не були відомі, а вони були відомі, тому шо писали в касаційній скарзі, що вони неправильно дали оцінку довіреності. Тому вони викручували, і вписували, щоб це були нові, тобто вам роблять яких немає фактично, ви повинні зрозуміть…».
Тобто ОСОБА_8 пояснює ОСОБА_14 , що в касаційній скарзі йдеться про нововиявлені обставини, яких фактично немає, а є невірна оцінка судом досліджених доказів, тому для задоволення касаційної скарги треба щось «викручувати» про те, що суд не дав оцінку певним обставинам, що призвело до прийняття незаконного рішення. Таким чином ОСОБА_8 з метою спонукання ОСОБА_14 до передання йому останньої частини грошових коштів переконує її в тому, що касаційний суд прикладає певні зусилля на її користь.
Таким чином ОСОБА_8 , бажаючи заволодіти грошовими коштами ОСОБА_14 обманним шляхом, за допомогою різних аргументів переконав ОСОБА_14 у тому, що іншим способом, ніж передання неправомірної вигоди суддям, неможливо домогтися скасування касаційною інстанцією рішень судів першої і другої інстанції.
08.11.2017 знову ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_14 у телефонній розмові припиненням їх взаємовідносин «на початковій стадії», коли остання повідомила про затримку з оплатою третьої частини неправомірної вигоди на один день, таким чином в черговий раз стимулюючи останню до виконання досягнутих домовленостей (п.3.24 розділу V вироку).
Отже, досліджені судом докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, підтверджують те, що обвинувачений схиляв (шляхом переконання та іншим чином) ОСОБА_14 до надання неправомірної вигоди суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за прийняття рішень про задоволення її касаційної скарги та в підсумку вчинив обманним шляхом заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були передані ОСОБА_14 на загальну суму 120 тисяч доларів США, що відповідно до примітки ст.185 КК України є особливо великим розміром.
Згаданий обман полягав у тому, що ОСОБА_8 , отримуючи від ОСОБА_14 гроші нібито для передачі вищезазначеним службовим особам як неправомірну вигоду, мав намір не передавати їх, а привласнити. Водночас, ОСОБА_8 , обманюючи ОСОБА_14 , схилив її до вчинення кримінально-правового діяння і в такий спосіб виконав роль підбурювача до злочину.
На підставі досліджених доказів, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 369 КК України, - підбурив до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення нею в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади, а також передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, - заволодіння шляхом обману чужим майном у особливо великому розмірі.
Суд визнає, що версія сторони обвинувачення, викладена в обвинувальному акті, є єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених під час судового розгляду.
При кваліфікації дій обвинуваченого в цій справі суд враховує правовий висновок, викладений в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 26 березня 2015 року у справі № 5-3кс15, відповідно до якого якщо винний отримує від іншої особи гроші чи інші цінності нібито для передачі службовій особі як хабар, маючи намір не передавати їх, а привласнити, вчинене належить розцінювати як шахрайство і кваліфікувати за відповідною частиною статті 190 КК. Однак якщо при цьому винний сам схилив хабародавця до передачі йому цінностей, його дії належить також кваліфікувати як підбурювання до закінченого замаху на дачу хабаря, тобто ще за частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 15 і відповідною частиною статті 369 КК.
Також у цій справі Верховний Суд України висловив позицію про те, що якщо завдяки обману винуватий викликає бажання в особи вчинити кримінально-протиправне діяння, вчинення якого вона вважає для себе в даній ситуації вигідним, то його діяння необхідно розглядати в аспекті положень інституту співучасті. Обдурюючи іншу особу, винуватий схиляє її до вчинення кримінально-правового діяння і в такий спосіб виконує роль підбурювача до злочину. Те, що сам винуватий достеменно знає (не може не знати), що злочин не буде закінчений, оскільки, обманюючи особу, він завчасно робить неможливим доведення злочину до кінця, значення не має. Замах на злочин - це теж самостійний вид незакінченого злочину і підбурювання до вчинення замаху на злочин, коли для самого підбурювача є той факт, що злочин, хоч і не буде доведено до кінця, жодним чином не виключає ні факту підбурювання, ні кримінальної відповідальності за такі дії.
Щодо наявності в діях ОСОБА_8 іншого складу кримінального правопорушення
 
Суд виключає наявність в діях ОСОБА_8 іншого складу кримінального правопорушення, зокрема передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України (зловживання впливом), тобто одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з наступних підстав.
По-перше, суд враховує наявність доказів переконання, спонукання ОСОБА_14 до надання неправомірної вигоди для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (описані вище). І хоча поведінка ОСОБА_8 на другій зустрічі 07.09.2017 не була активно підбурюючою, а більше мала інформативний характер, повідомлені ним відомості безумовно мали привести ОСОБА_14 до висновку, що лише через надання неправомірної вигоди суддям можливе задоволення її касаційної скарги найближчим часом (у противному випадку процес розгляду касаційної скарги міг суттєво затягнутися через певні об`єктивні обставини: вихід на пенсію судді-доповідача, конкурс до Верховного суду, прийняття змін до кримінального процесуального кодексу тощо).
По-друге, із зафіксованих на НСРД розмов вбачається, що ОСОБА_14 була повідомлена інформація про надання переданої нею неправомірної вигоди саме для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а не для ОСОБА_8 особисто чи для третьої особи за вплив на прийняття рішення суддями через свої зв`язки з ними, як це передбачено у диспозиції ч.2 статті 369-2 КК України.
Так, під час другої зустрічі 07.09.2017 ОСОБА_8 скаржиться ОСОБА_14 на тяжкість спілкування із суддями, для яких ця сума неправомірної вигоди не є значною : «Пойміть мене правильно, з такими великими людьми як я зустрічаюсь, мені дуже тяжко з ними зустрічатися», «Кожна зустріч, даже що то за суми, для них це фігня, бо вони - Боги, і в них там все».
21.09.2017 у ході зустрічі  ОСОБА_14 із ОСОБА_8 біля червоного корпусу Університету Шевченка (п.3.14 розділу V вироку) останній говорить про те, що він зміг віддати їй ухвали про призначення справи до розгляду лише тоді, «коли одвіз». Та говорить про подальшу частину неправомірної вигоди, яку привезе ОСОБА_14 у понеділок, а він їм тоді віддасть на тижні, «вони спокійно знають, що йдуть, хай їм звонять, вони вже щось взяли і хай вони одгавкують, розказують щось там і так дальше». Тим самим дає ОСОБА_14 зрозуміти, що судді, які вже взяли кошти, не зможуть пристати на інші пропозиції другої сторони.
По-третє, в даній ситуації ОСОБА_14 розуміла, що судді мали прийняти рішення не в результаті впливу на них ОСОБА_8 з використанням його дружніх зв`язків, а саме внаслідок передачі їм грошових коштів в обумовленій сумі.
Наявність в діях ОСОБА_8 ознак шахрайства полягає у тому, що він, отримуючи грошові кошти від ОСОБА_14 нібито для передачі суддям, насправді не збирався їх передавати та у кінцевому підсумку привласнив. І хоча реальних намірів не виконувати взяте на себе зобов`язання судом не було встановлене (навпаки, ОСОБА_8 обіцяне ним поступово виконував), введення в оману ОСОБА_14 щодо наміру подальшої передачі грошей як неправомірної вигоди безпосередньо суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було передумовою привласнення цих коштів, відтак є одним з видів шахрайства.
Наведені висновки суду у повній мірі узгоджуються із практикою Верховного суду, зокрема відповідно до постанови Верховного суду від 11.03.2020 №583/3508/18 (реєстровий номер 88265271); постанови від 23.10.2025 №686/4784/18 (реєстровий номер 131357767), постанови від 12.02.2026 №947/8537/22 (реєстровий номер 134160042), постанови від 29.04.2025 №991/4110/20 (реєстровий номер 127253395), постанови від 25.02.2025 №127/18888/20 (реєстровий номер 125605323), постанови від 01.08.2024 №554/3229/17 (реєстровий номер 120860297), постанови від 12.08.2025 №991/1710/22 (реєстровий номер 129497083), постанови від 31.03.2026 № 461/4458/23 (реєстровий номер 135443412) тощо.

Щодо провокації в діях ОСОБА_14 та НАБУ
 
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив про провокацію вчинення злочину з боку ОСОБА_14 , яка під час звернення до нього 31.08.2017 року перебувала під контролем правоохоронних органів та в подальшому виявляла ініціативу у спілкуванні, переслідуючи при цьому особисту ціль, які полягала в задоволенні її касаційної скарги.
Разом з тим обвинувачений ОСОБА_8 під час дослідження судом доказів сторони обвинувачення, зокрема результатів негласних слідчих (розшукових) дій, акцентував увагу суду на висловлюваннях, надаючи їм власну інтерпретацію, доводячи суду факт отримання ним грошових коштів у борг відповідно до його боргової розписки, віднайденої в його офісі при обшуку. З приводу розмов, зафіксованих на НСРД, пояснював, що складав для ОСОБА_14 правовий висновок відносно можливості її звернення до ЄСПЛ в разі незадоволення її касаційної скарги. У підготовчому судовому засіданні 16.08.2023 ОСОБА_8 заявляв клопотання про закриття кримінального провадження, мотивуючи його в тому числі відсутністю складу та події злочину. Отже під час судового розгляду обвинувачений фактично заперечував подію злочину.
У подальшому від показань обвинуваченого на відповідній стадії судового розгляду відмовився на підставі ст.63 Конституції України.
З цього приводу Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах щодо підкупу визнає явно необґрунтованими скарги заявників щодо провокації на вчинення злочину зі сторони правоохоронних органів і не розглядає їх по суті, якщо заявники наводили взаємовиключні версії події - заперечували факт вчинення ними злочину та одночасно з цим заявляли про провокацію (рішення у справі Berlizev проти України, заява № 43571/12, § 45, 08.07.2021; рішення про неприйнятність заяви у справі Lyubchenko проти України, № 34640/05, § 33, 31.05.2016). Зокрема, у справі Berlizev проти України ЄСПЛ зазначив, що з точки зору фактів вважає непослідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що його спровокували його вчинити. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції. Однак, як вбачається з доводів заявника, він повністю заперечував свою причетність до злочину, що, на думку Суду, перешкодило йому висунути обґрунтовану скаргу на «таємного агента» (agent provocateur) (§ 45 згаданого рішення).
Незважаючи на зазначені вище твердження сторони захисту щодо наявності провокації з боку правоохоронних органів та їх «агента», а також на відсутність необхідності відповідно до практики ЄСПЛ перевірки заяви захисту про провокацію при одночасному запереченні події злочину, суд вважає за необхідне провести перевірку даної версії за критеріями, виробленими ЄСПЛ.
З метою дослідження питання щодо наявності чи відсутності провокації суд використовує практику ЄСПЛ, який неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, 20 лютого 2018 року, «Баннікова проти Росії», № 18757/06, 04 листопада 2010 року, «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12, 04 квітня 2017 року та інші). 
Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо:
- були активні дії правоохоронних органів;
- з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину (наприклад, прояв ініціативи в контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування);
- злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.
Тобто про провокацію злочину може йтися тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію, з метою спонукати особу до вчинення злочину. 
Однак якщо правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на певному етапі розвитку подій, зокрема після подання особою заяви про вчинення злочину, то це свідчить про їх пасивну роль, яка проявилася лише в належній фіксації вчинюваного кримінального правопорушення.
При цьому вплив правоохоронного органу на хід подій з використанням НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину, коли цей орган лише приєднується до протиправної діяльності, а не ініціює її, повинен розцінюватися не як провокація, а як таємна робота, що не містить ознак зловживань з огляду на обов`язок правоохоронних органів протидіяти злочинам.
Тобто в контексті практики ЄСПЛ сам по собі факт передачі незаконної матеріальної винагороди з відома та під контролем правоохоронних органів не свідчить про провокацію вчинення злочину, а направлений на документування злочинної діяльності.
Повертаючись до обставин кримінального провадження, слід зазначити, що в період до звернення 31.08.2017 ОСОБА_14 до ОСОБА_8 виникла реальна ситуація, коли ОСОБА_14 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу та в зв`язку з цим мала потребу в консультації адвоката, до якого звернулася за рекомендацією жінки, з якою познайомилася в потягу. Тобто до 31.08.2017 ОСОБА_14 не була знайома із адвокатом ОСОБА_8 .
Починаючи з 26.06.2017 ОСОБА_14 була заявником у НАБУ в іншому кримінальному провадженні і під час її первинного звернення до ОСОБА_8 її телефонні розмови прослуховувалися в іншому кримінальному провадженні.
Зміст розмов ОСОБА_14 і ОСОБА_8 при першій особистій зустрічі 31.08.2017 не фіксувався правоохоронними органами. Однак результати НСРД при подальших зустрічах ОСОБА_8 з ОСОБА_14 повною мірою підтверджують показання ОСОБА_14 , надані в судовому засіданні, про хід зустрічі 31.08.2017, відповідно, переконують суд у тому, що злочинна діяльність ОСОБА_8 розпочалася саме 31.08.2017, проте до того, як ОСОБА_14 подана заява про вчинення злочину та до початку його контролю правоохоронними органами.
Твердження ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_14 під час звернення до нього виконувала вказівки детективів НАБУ, є його припущеннями і не підкріплені ніякими доказами. Так, у судовому засіданні ОСОБА_14 на неодноразові питання адвоката та обвинуваченого (які задавалися в різних варіантах) послідовно стверджувала, що до ОСОБА_8 звернулася за власною ініціативою, нічиїх вказівок не виконувала, мала на меті лише захист своїх прав.
Навпаки, саме ОСОБА_8 ініціював другу зустріч з ОСОБА_14 у телефонній розмові 05.09.2017 та на другій зустрічі 07.09.2017 у нього в офісі першим звернувся до ОСОБА_14 із викладеним на аркуші паперу детальним планом про етапи і суми надання неправомірної вигоди ніби суддям Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при цьому такий аркуш паперу із власноручними записами було підготовано ним завчасно.
У результаті виявилося, що майже через три тижні після передачі неправомірна вигода все ще перебувала в ОСОБА_8 вдома та в його офісі, отже, він із самого початку задумав її собі привласнити обманним шляхом.
Третю зустріч ініціює також ОСОБА_8 у телефонній розмові з ОСОБА_14 12.09.2017 та просить привезти додаткові документи, таким чином завуальовуючи розмову щодо передачі першої частини неправомірної вигоди.
Незважаючи на те, що за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_14 ініціювала 56 телефонних розмов із ОСОБА_8 , а останній - лише 7, суд констатує, що ОСОБА_14 телефонувала ОСОБА_8 на виконання їх попередніх домовленостей та з приводу обставин, які виникали внаслідок реалізації плану, складеного ОСОБА_8 .
Для переконання ОСОБА_14 у тому, що ОСОБА_8 виконує обіцяне, останній пересилає їй копію ухвали про призначення справи до розгляду.
У подальшому ОСОБА_8 демонструє поведінку, спрямовану на спонукання ОСОБА_14 виконувати домовленості зі строків передачі неправомірної вигоди (детально висловлювання ОСОБА_8 проаналізовано вище в цьому розділі вироку).
Таким чином суд констатує, по-перше, реальну (а не штучно створену) ситуацію, у якій ОСОБА_14 потребувала правової допомоги, по-друге, факт приєднання правоохоронних органів до протиправної діяльності з метою її документування, по-третє, ініціативну поведінку ОСОБА_8 , спрямовану на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 обманним шляхом, з цією метою спонукання останньої до надання неправомірної вигоди суддям за прийняття ними судового рішення на її користь (обвинувачений сам встановлює розмір неправомірної вигоди, порядок та строки її надання, визначає план дій щодо досягнення позитивного результату, призначає дати зустрічей з ОСОБА_14 , вчиняє заходи для конспірації).
Доводи  ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_14 співпрацюючи конфіденційно з НАБУ, переслідувала свій особистий інтерес, суд відхиляє, позаяк ОСОБА_8 мав можливість відмовитися від вчинення злочину. До того ж сам спосіб вчинення злочину - шляхом обману - передбачав безумовно активну поведінку ОСОБА_8 , спрямовану на досягнення результату у вигляді заволодіння чужим майном.
Інші доводи ОСОБА_8 про те, що він, будучи адвокатом, не здійснював захист чи представництво клієнтів у кримінальних справах, а лише в цивільних, тому така обставина додатково підтверджує неможливість звернення до нього ОСОБА_14 за звичайних умов, спростовуються змістом протоколу за результатами проведення НСРД від 03.10.2017 (т. 10 а.с. 131). Так, ОСОБА_8 у розмові з ОСОБА_14 14.09.2017 розповідає про свій успішний досвід участі у кримінальних справах.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що умисел ОСОБА_8 на скоєння злочинів виник самостійно, без втручання сторонніх осіб, та злочин був би вчинений ОСОБА_8 і без втручання органу досудового розслідування, який під час розслідування діяв у пасивний спосіб, не справляючи на обвинуваченого такого впливу, який би спонукав його до вчинення злочину.
У зв`язку з наведеним провокація вчинення злочину з боку ОСОБА_14 та НАБУ відсутня.
У клопотанні від 16.12.2025 № 1/1-ДОК ОСОБА_8 як на доказ активних слідчих (розшукових) дій детективів НАБУ щодо адвоката ОСОБА_8 , які вчинялись до першої зустрічі з ОСОБА_14 31.08.2017 та були спрямовані на підготовку й вчинення провокації стосовно суддів ВССУ і адвоката ОСОБА_8 , послався на доповідну записку детектива ОСОБА_83 від 31.08.2017 та надання номеру мобільного телефону ( НОМЕР_3 ) ОСОБА_14 для подальшого спілкування з ОСОБА_8 . З цього приводу суд зазначає таке.
Під час судового розгляду була досліджена надана обвинуваченим копія доповідної записки детектива Національного бюро ОСОБА_84 від 31.08.2017, адресована т.в.п. керівника Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_85 (т. 46 а. 123). Оригінал цієї доповідної записки прокурор суду не надавав, проте в судовому засіданні 17.12.2025 не заперечував існування такої доповідної записки в матеріалах досудового розслідування, що залишились у сторони обвинувачення.
Зазначеною доповідною запискою детектив ОСОБА_86 керівника підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_85 , що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 52017000000000434 від 26.06.2017, розпочатого за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, встановлено дані осіб, які ймовірно причетні до вчинення кримінального правопорушення. І наведені анкетні дані суддів ВССУ ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , а також адвоката ОСОБА_8 із зазначенням дати народження, РНОКПП, адреси проживання, адреси робочого місця, абонентського номеру мобільного зв`язку НОМЕР_3 . 
Доповідна записка не має додатків та не містить у тексті інформації про підстави та мету її складання й подання ОСОБА_87 (який включений до слідчої групи як у кримінальному провадженні № 52017000000000434 від 26.06.2017, так і в кримінальному провадженні № 52017000000000582 від 31.08.2017 - т. 2 а. 5-6, т. 24 а. 212-213) т.в.п. керівника підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_88 . 
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що детективи НАБУ надали заявнику ОСОБА_14 абонентський номер його мобільного телефону для спілкування з ним та з метою вчинення провокації, зокрема, щодо адвоката ОСОБА_8 , суд вважає припущеннями, які суперечать дослідженим в суді доказам. 
Так, з доповідної записки не можливо встановити, коли (дата, час) детектив О. Грудзур зібрав чи отримав інформацію про анкетні дані адвоката ОСОБА_8 (у тому числі про його абонентський номер мобільного зв`язку): до чи після звернення ОСОБА_14 31.08.2017 із заявою до НАБУ про вчинення кримінального правопорушення з участю адвоката ОСОБА_8 (т. 2 а. 12-13), відомості за якою були внесені до ЄРДР 31.08.2017 о 21:02:21 (т. 2 а. 14).
Разом з тим, як зазначено вище, під час допиту ОСОБА_14 як свідка в суді вона неодноразово показала, що номер телефону адвоката ОСОБА_8 їй надала жінка, з якою познайомилася в потягу і якій розповіла історію про свою боротьбу за майно, відтак звернулася до ОСОБА_8 з власної ініціативи, вказівок правоохоронців не виконувала. 
Найбільш вірогідною суд вважає версію, повідомлену під час судового розгляду прокурором ОСОБА_6 . А саме, після подання ОСОБА_14 31.08.2017 заяви про вчинення нового кримінального правопорушення щодо неї (у цій заяві зазначила як про суддів ВССУ ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , так і про адвоката ОСОБА_8 як посередника), детектив О. Грудзур встановив нові дані про можливу причетність до розслідуваного злочину також адвоката ОСОБА_8 , які стали приводом для об`єднання кримінальних проваджень в одне, тобто така інформація могла бути використана для прийняття рішення в провадженні № 52017000000000434. Доповідну записку детектив подав у зв`язку з досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 52017000000000434, а не в новому за № 52017000000000582, так як того дня 31.08.2017 проводились НСРД щодо ОСОБА_14 (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по її абонентському номеру), під час яких зафіксована телефонна розмова ОСОБА_14 з ОСОБА_8 , у якій не йшла мова про суддів ВССУ, проте з поданої заяви ОСОБА_14 31.08.2017 вже було з`ясовано, що можливо судді ВССУ в тій самій судовій справі, що в розслідуваному провадженні, вже за посередництва адвоката ОСОБА_8 вимагають від неї неправомірну вигоду за задоволення касаційної скарги. 
За таких умов складення детективом, який включений до слідчих груп в обох кримінальних провадженнях, доповідної записки 31.08.2017, після надходження заяви ОСОБА_14 щодо суддів ВССУ та адвоката ОСОБА_8 , з інформацією про анкетні дані адвоката ОСОБА_8 є цілком логічним у первісному кримінальному провадженні № 52017000000000434 для подальшого вирішення питання про об`єднання матеріалів досудових розслідувань в одне провадження, а також відповідає засаді публічності кримінального провадження, яка передбачає обов`язок слідчого (детектива), серед іншого, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила (ст. 25 КПК України).
У зв`язку з наведеним суд відхиляє доводи обвинуваченого про те, що ОСОБА_14 звернулася 31.08.2017 року до ОСОБА_8 за вказівкою детективів НАБУ.

IX.Щодо розумних строків розгляду кримінального провадження
 
Окремо суд вважає за необхідне зазначити щодо строків повторного розгляду справи у суді.
 
А саме, суд констатує зловживання своїми правами з боку обвинуваченого, що мало місце усього часу судового розгляду, надалі зловживання обвинуваченого були продовжені на стадії судових дебатів, у зв`язку з чим строк повторного розгляду справи у суді був невиправдано тривалим. Такий висновок суду обумовлений наступними обставинами.
 
1. Протягом стадії судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 подавав численні відводи складу суду з надуманих підстав, заяви про відвід колегії суддів були залишені судом без задоволення (ухвали від 07.08.2023, від 25.03.2024, від 19,06.2024, від 24.07.2024, від 31.03.2025, від 10.06.2025). Також обвинувачений ОСОБА_8 тричі подав відвід прокурору (14.08.2023, 25.10.2023, 07.10.2024) та один раз просив відвести секретаря судового засідання (07.08.2023). Усі заявлені відводи суд залишив без задоволення як безпідставні.
 
2. На стадії подання доказів стороною захисту обвинувачений подав усі матеріали, що перебували у його розпорядженні, із кримінальних проваджень, розпочатих за заявами ОСОБА_8 до правоохоронних органів (як зазначив ОСОБА_8 у судовому засіданні, таких справ усього до 150). Позаяк жодна з цих справ не закінчилася прийняттям рішення по суті, суд вважав ці документи такими, що не мають значення для даного кримінального провадження (вказані матеріали лише підтверджують багаторічну історію звернень ОСОБА_8 до правоохоронних органів та подальше оскарження дій (бездяльності) слідчих, прокурорів, рішень судів, що у своєму підсумку не призвели до сприятливого для обвинуваченого результату). Позиція суду стосовно значення цих документів судом наведена у п.5.2 розділу VII цього вироку.
 
Незважаючи на висловлену у судовому засіданні думку суду про відсутність потреби у оголошенні вказаних документів, обвинувачений наполягав на їх оголошенні та оголосив їх під час розгляду справи як докази сторони захисту, подавши паперові копії документів як докази сторони захисту через канцелярію суду. Кількість оголошених документів складає понад 2000 сторінок (зазначено у пункті 5.2 розділу VII цього вироку). 
 
Наведена стратегія поведінки обвинуваченого суттєво збільшила час, витрачений судом на стадію судового розгляду.
 
3. На стадії судових дебатів обвинувачений до початку кожного судового засідання подавав через канцелярію суду письмові клопотання з метою відновлення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, тобто повернення до стадії судового розгляду.
 
Так, після виступу прокурора у судових дебатах 19.11.2025 обвинувачений через канцелярію суду подав повторно клопотання про закриття кримінального провадження, аналогічне до поданого 05.11.2025, до якого долучив копії документів, що вже маються в матеріалах справи та наполягав на негайному його вирішенні, незважаючи на те, що у судовому засіданні 05.11.2025 до переходу до стадії судових дебатів суд розглянув подане клопотання та повідомив обвинуваченому, що клопотання буде вирішене за результатами розгляду кримінального провадження. У судовому засіданні 26.11.2025 суд повторно роз`яснив обвинуваченому, що його клопотання буде вирішене за результатами розгляду кримінального провадження.
10.12.2025 обвинувачений подав через канцелярію суду клопотання про закриття кримінального провадження, яке є аналогічним до раніше розглянутого судом (відносно якого суд раніше двічі роз`яснив обвинуваченому, що клопотання буде вирішене за результатами розгляду кримінального провадження).
16.12.2025 обвинувачений подав через канцелярію суду клопотання про (1) з`ясування обставин дотримання прокурором правової процедури під час вручення обвинувального акту та дослідження судом нових доказів, (2) клопотання про визнання всіх доказів недопустимими у зв`язку з порушенням правової процедури під час вручення повідомлення про підозру (3) клопотання про з`ясування обставин дотримання прокурором правової процедури під час розгляду слідчим суддею клопотання про надання дозволу на обшук та визнання доказів недопустимими, (4) про допит свідків; (5) про долучення нових доказів. 
Внаслідок чого 17.12.2025 у судовому засіданні суд повернувся зі стадії судових дебатів до стадії дослідження доказів, розглянув подані клопотання та вирішив відмовити у виклику свідків, задовольнив клопотання про долучення нових доказів, відносно решти клопотань суд роз`яснив обвинуваченому, що вони будуть вирішені за результатами розгляду кримінального провадження. Після чого суд повернувся до стадії судових дебатів та виступив захисник ОСОБА_9 
24.12.2025 обвинувачений подав через канцелярію суду клопотання про (1) перевірку повноважень слідчого у кримінальному провадженні та визнання всіх доказів недопустимими, (2) про з`ясування обставин відсутності процесуального нагляду прокурора у кримінальному провадженні №52017000000000434 від 26.06.2017, (3) про з`ясування обставин відсутності процесуального нагляду прокурора у кримінальному провадженні №52017000000000582 від 31.08.2017, (3) про перевірку повноважень слідчого у кримінальному провадженні №52017000000000827 від 28.11.2017 та визнанні всіх доказів недопустимими, (4) про дослідження доказів.
У судовому засіданні 24.12.2025 суд вдруге повернувся зі стадії судових дебатів до стадії дослідження доказів, розглянув усі подані клопотання та вирішив відмовити у долученні доказів у зв`язку з їх неналежністю, а відносно інших трьох клопотань, що стосуються визнання доказів недопустимими, суд роз`яснив, що надасть оцінку за результатами розгляду кримінального провадження.
Після чого суд повернувся до стадії судових дебатів та виступати у судових дебатах розпочав обвинувачений ОСОБА_8 
06.01.2026 обвинувачений подав через канцелярію суду клопотання про (1) визнання недопустимими доказами результатів негласних слідчих (розшукових) дій та речових доказів, (2) з`ясування обставин походження грошових коштів, використаних у кримінальному провадженні №52017000000000434 від 26.06.2017, (3) дослідження нових доказів.
У судовому засіданні 07.01.2026 суд втретє повернувся зі стадії судових дебатів до стадії дослідження доказів, розглянув усі подані клопотання та вирішив долучити подані докази до матеріалів справи (матеріали отримані ОСОБА_8 в порядку тимчасового доступу у жовтні 2025 року за ухвалою суду), інші клопотання після їх розгляду суд розцінив як такі, що підлягають вирішенню за результатами розгляду кримінального провадження.
Таким чином до початку кожного з судових засідань на стадії судових дебатів обвинувачений ОСОБА_8 подавав (надсилав) суду клопотання, у яких просив відновити з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, для дослідження нових доказів, які він подає суду, та для з`ясування обставин кримінального провадження з урахуванням зазначених ним у клопотаннях аргументів. 
Однак у відповідних клопотаннях посилався на ті матеріали кримінального провадження, які вже були досліджені під час судового розгляду та щодо яких він неодноразово надавав пояснення та заявляв клопотання про визнання їх недопустимими доказами. У судовому засіданні 06.01.2026 обвинувачений ОСОБА_8 просив про дослідження нових доказів - отриманих у порядку тимчасового доступу до речей і документів від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей про перетин кордону ОСОБА_71 (прокурором у кримінальному провадженні) - витягу від 10.10.2025 з баз даних центрального сховища даних ІКС «Гарт-1». Ці документи обвинувачений ОСОБА_8 отримав 10.10.2025, тобто за 19 днів до судового засідання, у якому суд перейшов до судових дебатів, але ні 29.10.2025, ні пізніше, аж до 06.01.2026 не повідомляв суду про наявність в нього таких документів та намір надати їх суду. 
4. Після виступу адвоката ОСОБА_9 у судових дебатах та під час виступу обвинуваченого ОСОБА_8 останній вирішив змінити адвоката, посилаючись на надумані підстави. З цією метою спочатку заявив відмову від адвоката ОСОБА_9 , яка не була прийнята судом (ухвала від 07.01.2026 року). Після чого обвинувачений розірвав договір із адвокатом ОСОБА_9 та 13.01.2026 уклав новий договір із адвокатом ОСОБА_10 . 
 
У судовому засіданні 21.01.2026 року адвокат ОСОБА_10 подала клопотання про надання їй достатнього строку на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та повідомила, що станом на 21.01.2026 ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження не приступала.
 
Суд надав адвокату достатній строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
 
У судовому засіданні 22.04.2026 обвинувачений знову подав клопотання про повернення до стадії з`ясування обставин справи та подав через канцелярію суду відповіді на адвокатські запити від голови Солом`янського районного суду м.Києва від 09.02.2026 року.
У підсумку стадія судових дебатів продовжувалася протягом невиправдано тривалого строку.
Суд зауважує, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 надійшло до Вищого антикорупційного суду для розгляду 31.10.2019, тобто справа перебувала на розгляді даного суду близько 6,5 років. 
У своїй сукупності такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд вважає такими, що мають ознаки зловживання обвинуваченим своїми процесуальними правами виключно з метою затягування судового розгляду та пов`язані із наближенням стадії постановлення судового рішення, що не відповідає засадам змагальності сторін, диспозитивності кримінального провадження та змісту права на захист (ст. 20, 22, 26 КПК України) та призвело до суттєвого збільшення строку розгляду кримінального провадження.

 
X.Мотиви призначення покарання 
 
Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України враховує: 1) межі, установлені в санкціях ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 369 КК України, які передбачають відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; 2) положення Загальної частини КК України щодо призначення покарання (зокрема, ст. 68, 70 КК України); 3) ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України є особливо тяжким злочином ( згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, у редакції станом на час вчинення діяння, так і згідно з ч. 6 цієї статті в редакції на день постановлення вироку). Цей склад злочину не віднесений до корупційних злочинів (корупційних кримінальних правопорушень). Тому суд має повноваження на призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), та звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).
Водночас кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 369 КК України, є тяжким корупційним злочином (згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, у редакції станом на час вчинення діяння, так і згідно з ч. 5 цієї статті в редакції на день постановлення вироку, приміткою до ст. 45 КК України), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої. Оскільки ОСОБА_89 вчинив підбурення до закінченого замаху на цей злочин, то призначаючи покарання суд враховує ступінь здійснення злочинного наміру - обвинувачений вчинив усі необхідні дії як підбурювач, щоб спонукати ОСОБА_14 до вчинення кримінального правопорушення, та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, - у зв`язку з тим, що ОСОБА_89 мав умисел на вчинення іншого злочину (шахрайства) з метою заволодіння предметом неправомірної вигоди, яку надала ОСОБА_14 . 
При призначенні покарання за цими злочинами суд враховує вік ОСОБА_8 , який на день ухвалення вироку становить 59 років (т. 15 а. 18), сімейний стан - одружений (т. 45 а.с. 20 зворот.), є адвокатом, який здійснює індивідуальну адвокатську діяльність (свідоцтво № 1067/10, видане 27.06.1996 Київською обласною КДКА), характеризується нейтрально за місцем роботи в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка на посаді доцента кафедри цивільного права юридичного факультету (працював з 2002 року) та за місцем проживання (т. 15 а.с. 26, 28, 29); те, що він на обліку в лікаря-психіатра і на наркологічному обліку не значиться (т. 15 а.с. 21, 23), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т. 15, а.с. 16зворот).
Передбачених статтями 66, 67 КК України обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання ОСОБА_8 , суд не встановив.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, що обтяжують покарання, а також те, що під час вчинення злочину використовував свій статус адвоката, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити передбачене санкцією ч. 4 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, з конфіскацією частини належного йому на праві власності майна. Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 55 КК України, ураховуючи те, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин щодо ОСОБА_14 , яка була особою похилого віку, використовував при цьому свій статус адвоката, без чого вчинення цього діяння було би неможливим, суд дійшов висновку, що в цьому випадку, хоча санкція ч. 4 ст. 190 КК України і не передбачає таке додаткове покарання, є неможливим збереження за обвинуваченим права на заняття адвокатською діяльністю. Таке додаткове покарання слід призначити на строк два роки.
Зважаючи на характер та ступінь участі ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (підбурювач), ступінь здійснення кримінально протиправного наміру (закінчений замах на вчинення злочину) та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, з огляду на положення ч. 3 ст. 68 КК України, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити передбачене санкцією ч. 4 ст. 369 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна. 
Оскільки кримінальні правопорушення утворюють реальну сукупність, Суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, застосовує правила ч. 1-3 ст. 70 КК України та визначає остаточне покарання ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого основного покарання більш суворим у виді позбавлення волі й приєднує додаткові покарання у виді конфіскації  частки належного йому на праві власності майна та заборони на заняття адвокатською діяльністю.
Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 

XI.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
 
1. Про запобіжний захід щодо обвинуваченого
 
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо обвинуваченого ОСОБА_8 просив у разі його засудження застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту в залі суду, на період до набрання вироком законної сили.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник просили суд виправдати обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні, що виключає наявність підстав для застосування щодо особи запобіжного заходу та покладення додаткових обов`язків до набрання вироком законної сили.
З приводу питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд у вироку в разі визнання особи винуватою вирішує питання, зокрема, про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду (п. 1 у ч. 1 ст. 177 КПК України). Одним з елементів підстави застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).
З огляду на постановлення обвинувального вироку, суд має прийняти рішення про застосування до обвинуваченого того запобіжного заходу, який, на його переконання, є необхідним і буде достатньо дієвим у цьому кримінальному провадженні.
Встановлено, що на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.12.2017 до підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 07.00 години та покладено ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 05.02.2018. Даний запобіжний захід в межах кримінального провадження був продовжений ухвалами слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2018 та від 30.03.2018 із забороною залишати місце свого проживання в нічний час з 23.00 годин до 06.00 годин наступного дня без дозволу детектива, прокурора або суду. Строк дії цього запобіжного заходу закінчився 30.05.2018.
У подальшому будь-який запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не застосовувався. 
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд враховує, що ОСОБА_8 цим вироком визнається винуватим у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого умисних злочинів і йому призначається покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що ОСОБА_8 є адвокатом, одружений. Процесуальна поведінка обвинуваченого під час судового провадження була належною, ОСОБА_8 виконував обов`язок обвинуваченого з`являтись до суду на виклик, не вчиняв дій, які би перешкоджали судовому провадженню. Водночас усвідомлюючи суворість призначеного покарання, яке пов`язане з реальним і тривалим його відбуванням, обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду та від відбування покарання, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу. З урахуванням професійного і соціального статусу ОСОБА_8 , його сімейного стану, попередньої належної процесуальної поведінки суд дійшов висновку про необхідність і достатність на строк до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час - з 22 год 00 хв поточної доби до 06 год 00 хв наступної доби (ст. 181 КПК України) та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, що сприятимуть попередженню зазначених ризиків. Цей запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні є необхідним та забезпечить до набрання вироком законної сили виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків обвинуваченого.
Отже, за наведених обставин суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби до набрання вироком законної сили.
2. Арешт майна
 
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалами слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва був накладений арешт на майно, а саме:
1) від 29.12.2017 у справі № 760/29008/17-к, провадженні № 1-кс/760/18206/17, - на об`єкти рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_8 :
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_6 , гараж № НОМЕР_11 ;
- гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_6 ;
- автомобіль MERCEDES-BENZ 190 D, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_12 ;
- автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_13 , - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (т. 15 а. 86-90, 96-100);
2) від 02.02.2018 у справі № 760/2822/18, 1-кс/760/2089/18, - на майно, яке належить ОСОБА_8 , шляхом накладення заборони на відчуження та передачу майна, а саме:
- земельну ділянку, кадастровий номер 3222480802:04:001:5034, площа 0,15 га, місцезнаходження: АДРЕСА_7 (дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно № 8397838 від 13.01.2015);
- земельну ділянку, кадастровий номер 3222480800:09:001:0122, площа 0,1196 га, місцезнаходження АДРЕСА_7 (Державний акт на право приватної власності на землю від 07.02.2002 серія ІІІ-КВ № 061534);
- 1/4 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_8 (договір дарування № 2-2650 від 23.09.2000), - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (т. 15 а. 101, 102-108).
За правилами абзацу дванадцятого п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд у вироку зазначає рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
У цьому кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_8 буде призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку із цим залишається потреба в залишенні в силі арешту на належне обвинуваченому майно - об`єкти нерухомого і рухомого майна - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
3. Речові докази 
 
Суд вирішує долю речових доказів у кримінальному провадженні за правилами, передбаченими в ч. 9 ст. 100 КПК України.
У кримінальному провадженні постановами детектива НАБУ речовими доказами були визнані та приєднані до матеріалів кримінального провадження:
1) від 29.11.2017 - предмети, вилучені згідно з протоколом обшуку від 28.11.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2017 № 1-кс/760/16952/17 за місцем розташування офісу ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: Договір № 4/17-ю про надання правової (адвокатської) допомоги від 07.09.2017 на 3 арк.; Рахунок № 1 від 21 вересня 2017 р. (на загальну суму 7 000 грн) на 1 арк; Акт № 1 виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 4/17-ю від 07.09.2017 на 1 арк.; копія Довідки з ЄДРПОУ серії АА № 712414 ТОВ «Гостинець» на 1 арк.; копія Статуту ТОВ «Гостинець» на 6 арк.; розписка ОСОБА_8 в отриманні від ОСОБА_14 грошових коштів у сумі 110 000 доларів США в борг від 02 листопада 2017 року; грошові кошти на загальну суму 50 000 доларів США, а саме 500 банкнот номіналом по 100 доларів США з відповідними серіями і номерами; грошові кошти на загальну суму 2 000 доларів США, а саме 20 банкнот номіналом по 100 доларів США з відповідними серіями і номерами; грошові кошти на загальну суму 400 доларів США, а саме 4 банкноти номіналом по 100 доларів США з відповідними серіями і номерами (з них одна банкнота LE 78521526 E із суми неправомірної вигоди, а решта три - ні, належать ОСОБА_8 ) (т. 14 а. 65-77, 78-84); 
 
2) від 29.11.2017 - предмети, вилучені згідно з протоколом обшуку від 28.11.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2017 № 1-кс/760/16952/17 за місцем розташування офісу ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: документи, роздруковані з персонального комп`ютера ОСОБА_8 , що розташовані в папці «ОСОБА_93-ГОСТИНЕЦЬ-20.09.17», яка розміщена на диску «Е» в папці «Справи (2017)»: проєкт Акта № 1 виконаних робіт (послуг) за договором № 4/17-ю від 07.09.2017 на 2 арк.; проєкт Рахунку № 1 від 11 жовтня 2017 р. (на загальну суму 7 000 грн) на 1 арк; проєкт Акта № 1 виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 4/17-ю від 07.09.2017 на 1 арк.; проєкт Рахунку № 1 від 21 вересня 2017 року (на загальну суму 7 000 грн) на 1 арк.; матеріали практики для надання консультації на 2 арк.; проєкт Договору № 4/17-ю від 07.09.2017 на 5 арк. (т. 14 а. 86-97, 98-99); 
 
3) від 29.11.2017 - предмети, вилучені згідно з протоколом обшуку від 28.11.2017, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2017 № 1-кс/760/16951/17 за адресою проживання адвоката ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 50 000 доларів США 500 банкнот номіналом по 100 доларів США з відповідними серіями і номерами (т. 14 а. 116-120). Із цих коштів дві банкноти (серії, номери LK 95825278 D і LA04727575*) не були предметом неправомірної вигоди.
 
Грошові кошти в загальній сумі 101 900 доларів США (зазначені в підпунктах 1, 3 - 50 000+2 000+100+49 800 дол. США), які були передані на зберігання в індивідуальному сейфі НАБУ в уповноваженому банку згідно з квитанцією № 610 від 20.06.2024 (т. 45 а. 226) підлягають поверненню за належністю НАБУ (п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України). 
Документи, які визнані речовими доказами (зазначені в підпунктах 1, 2), слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України).
4. Документи
 
Відповідно до ч. 3 ст. 100 КПК України документи (у тому числі додані до них електронні носії інформації), передані суду сторонами кримінального провадження, підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
5. Процесуальні витрати
 
Згідно з обвинувальним актом судові витрати на проведення судових експертиз зі сторони обвинувачення в цьому кримінальному провадженні відсутні. 
Сторона обвинувачення не надала суду відомостей про процесуальні витрати, передбачені ст. 124 КПК України, рішення про розподіл яких підлягає прийняттю при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
6. Цивільний позов 
 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
7. Підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні.
 
8. Викривач у цьому кримінальному провадженні відсутній.
 
9. Інформування державних та інших органів про ухвалення вироку (ст. 483 КПК України)
 
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 483 КПК України про ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 , який є адвокатом, підлягає повідомленню Рада адвокатів Київської області та КДКА Київської області.
Керуючись статтями 100, 174, 369-371, 373-376, 483 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
 
1.Визнати  ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, з конфіскацією 1/2 частки належного йому на праві власності майна, з позбавленням права на заняття адвокатською діяльністю на строк 2 роки.
 
2. Визнати  ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, з конфіскацією всього належного йому майна.
 
3.На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити  ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією частки належного йому на праві власності майна та з позбавленням права на заняття адвокатською діяльністю на строк 2 (два) роки.
 
4.Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту набрання вироком законної сили. 
 
Додаткове покарання у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.
5.Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час - з 22 год 00 хв поточної доби до 06 год 00 хв наступної доби, та покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу суду; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (його територіального підрозділу за місцем проживання) паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - на строк до набрання вироком законної сили. 
 
6.Залишити в силі арешт майна, накладений:
 
1) ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.12.2017 у справі № 760/29008/17-к, провадженні № 1-кс/760/18206/17, - на об`єкти рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_14 ), а саме:
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_6 , гараж № НОМЕР_11 ;
- гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_6 ;
- автомобіль MERCEDES-BENZ 190 D, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_12 , ;
- автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_13 ;
2) ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2018 у справі № 760/2822/18, 1-кс/760/2089/18, - на майно, яке належить ОСОБА_8 , шляхом накладення заборони на відчуження та передачу майна, а саме:
- земельну ділянку, кадастровий номер 3222480802:04:001:5034, площа 0,15 га, місцезнаходження: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 550538832224;
- земельну ділянку, кадастровий номер 3222480800:09:001:0122, площа 0,1196 га, місцезнаходження АДРЕСА_7 (Державний акт на право приватної власності на землю від 07.02.2002 серія ІІІ-КВ № 061534);
- 1/4 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_8 (договір дарування № 2-2650 від 23.09.2000).
7.Речові докази: грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, у кількості 500 банкнот номіналом по 100 доларів США; грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, у кількості 20 банкнот номіналом по 100 доларів США; грошові кошти в сумі 100 доларів США однією банкнотою номіналом 100 доларів США з серією і номером LE 78521526 E, вилучені під час обшуку 28.11.2017 за місцем розташування офісу ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 ; грошові кошти в сумі 49 800 доларів США, у кількості 498 банкнот номіналом по 100 доларів США, вилучені під час обшуку 28.11.2017 за адресою проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 , - разом 101900 доларів США, що належать Національному антикорупційному бюро України та які передані на зберігання до індивідуального сейфу Національного антикорупційного бюро України в уповноваженому банку згідно квитанції №610 від 20.06.2024, - повернути за належністю Національному антикорупційному бюро України.
 
8.Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, у тому числі визнані постановами детектива Національного антикорупційного бюро України речовими доказами (зазначені в підпунктах 1, 2 пункту 3 розділу Х цього вироку), залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
 
9.Повідомити Раду адвокатів Київської області та Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Київської області про ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 , який є адвокатом.
 
10.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вищий антикорупційний суд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
11.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
12.Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
13.Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право ознайомитись із журналом судового засідання та подати до нього письмові зауваження.
14.Копію вироку негайно передати для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Головуючий суддя         ОСОБА_1 

Судді           ОСОБА_2 

ОСОБА_3